# data[].attributes.body
Nordisk Råds

# data[].attributes.body
Student 1947. Læste filosofi på Københavns Universitet og i Freiburg.

# data[].attributes.body
Villy Sørensen (1929-2001) var forfatter og filosof. Hans bøger kredser om livets eksistentielle problematikker med en særegen og underfundig humor.

Den sære begyndelse
Villy Sørensen var i starten af i 20´erne, da han i 1952 forsøgte at få udgivet nogle korte historier, han havde skrevet i løbet af året. Han sendte dem først til Wivels forlag, hvor datidens toneangivende lyrikere udkom, men fik et afslag fra Ole Wivel selv, der var til at forstå:

"Mentaliteten svinger mellem det infantile og det udspekulerede, ofte sindssyge.
H.C. Andersens eventyrsprog er her oversat til et plastic- og babysprog af en ofte blændende artisme, men uden den kraft, man fx finder i Frank Jægers Hverdagshistorier eller Leif E. Christensens noveller (sikke karle de har inde på det Wivelske forlag!)
Man kan beundre forfatterens udholdenhed og konsekvens som meget ubehageligt
får én til at tænke på en tålmodig onanist."
(Citatet er fra Sørensens dagbog 28.oktober 1952 og indskuddet i parentes er Sørensens egen kommentar)

Allerede den titel Sørensen havde planlagt at give sin debutbog 'Sære historier' viser, at han var bevidst om, hvilken virkning historierne måtte have på læseren og afslaget kan således heller ikke være kommet helt bag på den unge forfatter. De historier Sørensen havde skrevet udfordrede tidens litterære stil, der stadig var domineret af den tungsindige tone i efterkrigstidens hereticanske litteratur. De sære historier har modsat en underlig ironisk og legende facon, der måtte provokere de alvorlige hereticanere. Men Sørensen mente det jo også alvorligt, og hans sære historier udkom et halvt år senere på Gyldendal. Bogen er blevet en klassiker i den danske litteraturhistorie, hvor den betragtes som et tidligt eksempel på den danske modernisme. En modernisme, som Sørensen også blev talsmand for, både i det teoretiske hovedværk Digtere og dæmoner og som redaktør på litteraturtidsskriftet Vindrosen, i øvrigt sammen med en anden dansk modernist, Klaus Rifbjerg.

Men hvad er det så for en modernisme, der kendetegner 'Sære historier' og resten af Sørensens skønlitterære forfatterskab i øvrigt? Først og fremmest er de alle skrevet på den erfaring, at det moderne menneske lever i en verden, hvor de gamle værdier og metafysikken har udspillet sin rolle. Men at gud er død vil jo også sige, at han ikke altid har været det. Villy Sørensen skriver senere i bogen hverken-eller, at den moderne intellektuelle må opponere:

"mod troen på at der er andre drivkræfter på spil i tilværelsen end de rent menneskelige
– psykologiske og sociale – faktorer, - men også mod den rationalistiske forkastelse af de – religiøse og kunstneriske – symboler, som menneskets følelsesliv og dybeste erkendelse udtrykker sig igennem."

Store dele af Sørensens forfatterskab beskæftiger sig med disse symboler. Sære historier indledes således med To legender, der på hver sin måde kritisk parodierer kristendommens - og i videre forstand religioners - forenklede opfattelse af mennesket som værende enten godt eller ondt. Den første af legenderne, Silvanus af Nazareth, udspiller sig i Bethlehem, hvor en teologisk diskussion er blusset op efter den hellige Hieronimus´ død. Kætteren Sabianus fremlægger den påstand, at Jesus havde to viljer. En utænkelig og kættersk påstand for de kristne, der opfatter Jesus som det absolut gode. Problemet er at Sabianus har påstanden fra en bog, som Hieronimus efter sigende forfattede i sin ungdom. Og hvis det er den hellige Hieronimus selv, der har skrevet det, må det vel være sandt? Men sandheden er ikke så entydig, som man ofte forsøger at gøre den og i Sørensens moderne legende er halve sandheder lig med halve kroppe og afrevne lemmer.

Apropos afrevne lemmer: I Sære historier finder man også den vel nok mest kendte af Sørensens historier, Blot en drengestreg. Egentlig er det slet ikke nogen historie, men nærmere en demonstration af hvordan det ser ud, når man i et barnligt floskelsprog beskriver, hvordan to unge drenge saver en yngre drengs ben af og lader ham forbløde på et køkkengulv. Baggrunden for tragedien får læseren ikke meget at vide om, men det er noget med, at børnenes forældre har givet en forsimplet forklaring på hvordan drengenes onkel pga. en blodforgiftning, har fået erstattet sit syge ben med et kunstigt: "og det var så godt som et rigtigt ben". Da en lille dreng slår hul på sin storetå, beslutter de to brødre at hjælpe ham ved at skære benet af, så han ligesom onklen kan få et kunstigt. Men det er ikke så nemt som det lyder, at skære sådan et lille ben af og mens det langsomt går op for de to brødre, at de måske ikke skulle være begyndt på operationen, mister de patienten. Det er ikke noget kønt syn, der venter mor da hun træder ind ad køkkendøren: "blodet skvulpede om hendes ben og hang i kager på væggene." Den grumme historie bliver fortalt i et naivt sprog, der mimer børns eget og på intet tidspunkt træder fortælleren i karakter som den autoritet, der er brug for til at sætte uhyrlighederne i en moralsk ramme.

Provokationen er til at få øje på og historien er da også en af Sørensens mindst opbyggelige. Også i Tigrene foregår der farlige ting i køkkenet. To brødre er knapt flyttet hjemmefra, da de modtager et telegram fra deres mor: "kom straks hjem, tiger i køkkenet". Brødrene rejser hjem og forsøger at løse det farlige problem, som viser sig at være mere generelt end først antaget. Hele byen synes at være plaget af tigre og der afholdes en tigerkongres, hvor man diskuterer hvordan man kommer af med tigrene igen. Det er ikke nemt, men da det endelig lykkes at slippe af med tigerplagen, opstår et nyt problem – tigerlængsel. Det vrimler i det hele taget med tigre og løver i Sære historier og Arne Ungermanns originale forside prydes da også af en tiger, der skuler ud gennem køkkenvinduet direkte på beskueren. De sære historier kræver af læseren, at hun kigger sin egen tiger i øjnene, selvom det kan være ubehageligt. Sørensen så i kunsten et potentiale til at frisætte det fortrængte, der både i samfundet og i individet kan komme i vejen for en sund og videre udvikling, hvis det ikke bliver erkendt og fortolket. Det er denne "kunstens opbyggelighed", der har fået senere litterater til at kritisere Sørensen for, at han alligevel ikke var moderne på den rigtige måde. Således oplevede Sørensen i starten af sin karriere at være for radikal, for til slut at blive beskyldt for ikke at være radikal nok. Se henvisninger til debatten om modernismekonstruktionen nedenfor.

# data[].attributes.headline
Villy Sørensen modtog i 1962 Det Danske Akademis store pris og blev i 1965 medlem af akademiet. Han modtog desuden Nordisk Råds Litteraturpris i 1974.

# data[].attributes.subject
Villy Sørensen modtog i 1962 Det Danske Akademis store pris og blev i 1965 medlem af akademiet. Han modtog desuden Nordisk Råds Litteraturpris i 1974.

# data[].attributes.headline
Vokset op i den københavnske bydel Valby

# data[].attributes.subject
Vokset op i den københavnske bydel Valby

# data[].attributes.body
Blot en dreng

# data[].attributes.body
Blot en drengestreg, 1953 (genudgivet 1996 med illustrationer af Pernille Kløvedal Helweg)

De to tvillinger, 1953

Hjemvejen, 1955

De Dødsdømte, 1986

# data[].attributes.headline
Børnebøger:
Aladdin og den vidunderlige lampe, 1981
Ragnarok – en gudefortælling, 1982
Den berømte Odysseus, 1988
Historien om Ødipus, 1995
En ensom fugl – H.C. Andersens livs historie fortalt for børn, 2000
Vintereventyr, 2000

# data[].attributes.subject
Børnebøger:
Aladdin og den vidunderlige lampe, 1981
Ragnarok – en gudefortælling, 1982
Den berømte Odysseus, 1988
Historien om Ødipus, 1995
En ensom fugl – H.C. Andersens livs historie fortalt for børn, 2000
Vintereventyr, 2000

# data[].attributes.headline
Villy Sørensen var i starten af i 20´erne, da han i 1952 forsøgte at få udgivet nogle korte historier, han havde skrevet i løbet af året

# data[].attributes.subject
Villy Sørensen var i starten af i 20´erne, da han i 1952 forsøgte at få udgivet nogle korte historier, han havde skrevet i løbet af året

# data[].attributes.headline
Vokset op i den københavnske del af Valby

# data[].attributes.subject
Vokset op i den københavnske del af Valby

# data[].attributes.body
Blot en drengestreg

# data[].attributes.body
16. december 2001, København

# data[].attributes.body
I 1962 modtog han Det Danske Akademis pris

# data[].attributes.body
født: 1929-2001

# data[].attributes.headline
Han har skrevet disse bøger:
Sære historier, 1953
Ufarlige historier 1955
Digtere og dæmoner: fortolkninger og vurderinger, 1959
Hverken-eller – kritiske betragtninger, 1961
Nietzsche, 1963
Formynderfortællinger, 1964
Kafkas digtning, 1968
Mellem fortid og fremtid – kronikker og kommentarer, 1969
Schopenhauer, 1969
Uden mål – og med – moralske tanker, 1973
Seneca – humanisten ved Neros hof (1976)
Oprør fra midten, Sammen med Niels I. Meyer & K. Helveg Petersen 1978
Den gyldne middelvej og andre debatindlæg fra 70erne, 1979
Vejrdage, 1980
Røret om oprøret – mere om midten, Sammen med Niels I. Meyer & K. Helveg Petersen 1982
De mange og de enkelte og andre småhistorier, 1986
Demokrati og kunsten, 1988
Tilløb – dagbog 1949-53, 1988
Apollons oprør – de udødeliges historie, 1989
Forløb – dagbog 1953-61, 1990
Den frie vilje – et problems historie, 1992
Jesus og Kristus, 1992
Perioder – dagbog 1961-1974, 1993
En glashistorie – og andre noveller, 1995
På egne veje – erindring, kommentar, polemik, 2000
55 bagateller, 2003

# data[].attributes.subject
Han har skrevet disse bøger:
Sære historier, 1953
Ufarlige historier 1955
Digtere og dæmoner: fortolkninger og vurderinger, 1959
Hverken-eller – kritiske betragtninger, 1961
Nietzsche, 1963
Formynderfortællinger, 1964
Kafkas digtning, 1968
Mellem fortid og fremtid – kronikker og kommentarer, 1969
Schopenhauer, 1969
Uden mål – og med – moralske tanker, 1973
Seneca – humanisten ved Neros hof (1976)
Oprør fra midten, Sammen med Niels I. Meyer & K. Helveg Petersen 1978
Den gyldne middelvej og andre debatindlæg fra 70erne, 1979
Vejrdage, 1980
Røret om oprøret – mere om midten, Sammen med Niels I. Meyer & K. Helveg Petersen 1982
De mange og de enkelte og andre småhistorier, 1986
Demokrati og kunsten, 1988
Tilløb – dagbog 1949-53, 1988
Apollons oprør – de udødeliges historie, 1989
Forløb – dagbog 1953-61, 1990
Den frie vilje – et problems historie, 1992
Jesus og Kristus, 1992
Perioder – dagbog 1961-1974, 1993
En glashistorie – og andre noveller, 1995
På egne veje – erindring, kommentar, polemik, 2000
55 bagateller, 2003

# data[].attributes.body
skrev om hverdagens problematikker.

# data[].attributes.body
13. januar 1929, Frederiksberg