# data[].attributes.body
NOM COMÚ
Àrnica, Arnicó o flor de tabac
NOM CIENTÍFIC
Arnica montana
LOCALITZACIÓ
L'àrnica es troba normalment a les muntanyes de part d'Europa occidental, central i septentrional, des de Portugal fins a Escandinàvia. No soporten les zones calides i es solen trobar a zones fredes i humides.
DESCRIPCIÓ
Es una planta perenne.
Pot arribar a més de mig metre d'altura.
Les fulles estan cobertes de pelusilla.
USOS
Si barreges la flor d' Àrnica amb oli  surt un remei contre els cops.
CURIOSITATS
Algunes  espècies  herbàcees com l' Àrnica diuen ser algunes de les claus mestres de aquests erudits per aconseguir dit abjectiu.

# data[].attributes.body
NOM COMÚ
Flor de saüc

NOM CIENTÍFIC
Sambucus nigra

LOCALITZACIÓ
Bardisses humides, boscos humits, riberes hi ha prop de les cases de pagès. Sol florir de l'abril a juny.

DESCRIPCIÓ
Arbre de 2 a 6 metres d’altura, amb les branques noves verdes i les més velles amb escorça clara, esquerdada.  Les fulles son caduques de color verd, grans, acabades amb punxa, amb les bores regularment serrades i amb flors blanques formades per 5 pètels. El fruit  vermell quan és madur ès tòxic si es consumeix cru.

USOS
Es pot fer servir en casos de problemes respiratoris espacialment per treure la tos o per reduir la febre, constipats o bronquitis. Es pot pendre amb forma de infusons de les flors de la planta. No es recomana pendre en cas de embaràs.

CURIOSITATS
El sauc es una planta medicinal molt apreciada des de l'antiguitat.
Diuen que les seves flors per la nit de Sant Joan tenien grans poders màgics.

# data[].attributes.body
Mitjà - de 10 a 30 metres d'alt
Gran - de 30 a 60 metres d'alt
Molt gran - més de 60 metres d'alt.
Fulles[modifica]

Eucalyptus angophoroides
Gairebé tots els eucaliptus són de fulla persistent però algunes espècies tropicals perden la fulla en l'estació seca. Les fulles tenen glàndules oleíferes.

Moltes espècies tenen dues menes de fulles: unes sobre les branques joves, que són sèssils i oposades, i unes de peciolades i alternes sobre les branques més velles.[7] Així, a l'Eucaliptus globulus, les fulles de les tiges velles tenen forma de falç però les de les joves tenen forma ovalada.[8]

Flors[modifica]

Eucalyptus deglupta
Les flors són molt peculiars, semblen unes càpsules amb nombrosos estams. Del nèctar de les flors de diverses espècies d'eucaliptus se n'obté gran part de la mel que es consumeix al món i és un dels tipus que pot arribar a ser considerada, si la proporció del seu pol·len és suficient, mel monofloral.

Tolerància al fred[modifica]

Phascolarctos cinereus Koala

# data[].attributes.body
el El julivert pot ser de fulles llises o arrissades. El de fulles llises s'utilitza més per donar sabor i les de fulles arrissades per decorar diversos plats.

# data[].attributes.body
NOM COMÚ:
Orenga, marduix silvestre, herba musca o roca morera

NOM CIENTÍFIC:
Origanum vulgare

LOCALITZACIÓ:
Es troba a tot Europa, oest d’Àsia, Amèrica del nord. Viu en llocs secs i pedregosos, generalment a prop del bosc

DESCRIPCIÓ:
L'orenga és una planta  herbàcia perenne, aromàtica, de 30 a 90 cm       d’alt, de fulles ovades oposades.
Les seves tiges s’entrellacen entre si.
De flors rosades i petites.
Les fulles són petites i néixen de dos en dos encarades
Es pot collir des del començament al final de l'estiu.

USOS:
Es fa servir per pizzes i té propietats digestives, culinàries i medicinals.

CURIOSITATS:
L'orenga es considerava la planta de la felicitat a Grècia.
La solien plantar sobre de la tomba del difunt per donar-li felicitat des del més enllà.

# data[].attributes.body
NOM COMU
Ortiga

NOM CIENTÍFIC
Urtika

LOCALITZACIÓ
Es troba en llocs amb el terra humit i rics amb nitrogen.

DESCRIPCIÓ
Es una planta arbustiva, perenne, de arrel fibrosa, blanc osa, i forta. Pot medir entre 50-150 cm., la tija també pot aguantar el fred de l'hivern. Les seves fulles són allargades i amb els costats tancats.
Les flors són de color grogues i solen aparexa entre maig i juny.

USOS
LA ortiga pot tenir diferents usos, es pot fer servir per medicines com per exempla per curar la pell. També per la agricultura, com per exempla com repelent i abonu

CORIOSITATS
Es de la família de les Urticaceae

# data[].attributes.body
NOM COMÚ
aloe vera

NOM CIENTÍFIC
sàbila

LOCALITZACIÓ
és una planta originaria de la illa de socotra, situada al nord -est d'Àfrica

DESCRIPCIÓ:
les seves fulles són dentades únicament a la vora, amb dents durs i gruixuts que masuren uns 2 mil.limetres. La inflorescència de l'aloe vera pot arribar a una alçada de cent centímetres, destecant-se sobre la planta

USOS:
Dels usos de Aloe vera,el més popular té a beure amb la cura de la pell, en general, no només en cas de lesió.

CORIOSITATS:
la aloe vera és de la família de las Xantorreància.

# data[].attributes.body
NOM COMÚ
Dent de lleó

NOM CIENTÍFIC
Taraxacum officinale

LOCALITZACIÓ
Es troba entre els semrats i els llocs herbosos.Es una planta molt comuna a Europa.

DESCRIPCIÓ
La dent de llevó destaca pel seu color groc pero el mes curios  es que cuan la flor madura canvia i agafa la forma de una bola blanca i peluda ,no sol superar els 40-50 cm d'alçada.Les fulles son alternes amb els costats dentats.

USOS
Les seves fulles es mengen tradicionalment en amenides
també s'usa com a planta medicinal des de l'antiguatat.I es pot fer servir en infusions

CURIOSITATS
una curiositat es la producció de cautxú extret de les seves arrels a Rússia durant la 2na guerra mundial

# data[].attributes.body
Nom Comú:
Julivert

Nom Científic:
Petroselinum crispum

LOCALITZACIÓ:
Es situa tant al centre com al sud d’Europa, cap al nord d’Àfrica i també el sud-oest d’Àsia. A vegades neix el voltant de cases de pagès.

DESCRIPCIÓ
El julivert pot tenir les fulles llises o ondulades, les seves fulles són de color verd brillant.
La planta consta d'una tija alçada i cilíndric, de fulles dividides en 2 o 3 segments plans o arrissats .
Les seves flors són verdes, groguenques o vermelloses i els fruits són petits.

USOS:
S'utilitza en la cuina catalana per a les picades d’all i julivert. Tambe les fulles llises s'utilitzen  per donar sabor i les de fulles ondulades per decorar diversos plats.

CURIOSITATS:
Es va considerar una herba misteriosa ja que les seves llavors tarden un temps a germinar.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Llavors ecològiques de Julivert comú
Quantitat: 4 g
Es pot sembrar tot l'any. Preferentment a la primavera. Recomanable remullar 24h abans de la sembra. Germinació: 20-30 dies. Recol·lecció: 3 a 4 mesos de la sembra.

Productes relacionats

# data[].attributes.attachment_link.description
Llavors ecològiques de Julivert comú Quantitat: 4 g Es pot sembrar tot l'any. Preferentment a la primavera. Recomanable remullar 24h abans de la sembra. Germinació: 20-30 dies. Recol·lecció: 3 a 4 mesos de la sembra. Productes relacionats

# data[].attributes.body
NOM COMÚ
llor o llorer

NOM CIENTÍFIC
Etimològicament, Laurus és el nom del llorer en llatí, i nobilis significa "notable", "cèlebre".
Laurus Nobilis

LOCALITZACIÓ
Aquest arbre sovint es troba a prop de llocs habitats i per les torrenteres i valls humides.
Es troba per tota l'àrea del mar Mediterrani, tant al nord d'Àfrica, en països com Tunísia, el Marroc o Líbia, com al sud d'Europa, a la península Ibèrica, França, Itàlia o Grècia, i a l'Àsia occidental, en països com Israel, el Líban o Turquia.

DESCRIPCIÓ

És un arbre perennifoli que pot arribar fins als 10 m d'alçada (pot assolir els 25 m en climes càlids) i que presenta un tronc llis i grisenc. Les branques són verdoses i rectes. Les fulles, amb una mida aproximada de 10 x 4 cm, són de color verd fosc i brillant a l'anvers i de to mat i més pàl·lid al revers.

El llorer floreix a principis de primavera març-abril).

USOS
Les fulles es fan servir per condimentar el menjar.

El llorer és una planta molt utilitzada en medicina, i és reconeguda les seves propietats com a digestiu i estomacal.

CURIOSITATS

El llorer ha sigut un símbol en triomfs artístics, militars, universitaris i esportius.

# data[].attributes.body
NOM CUMÚ
Menta
NOM CIENTÍFIC
Mentha
LOCALITZACIÓ
Herbassars, horts, sobre sòl, llocs humits i amb molta vegetació.
DESCRIPCIÓ
La menta és perenne i pot arribar a una alçada de 120 centímetres sense problemes. Les seves fulles tenen una vora dentat i tenen forma oblonga. A més, tenen la particularitat que les seves arrels tendeixen a envair més espai del que necessiten.
USOS
Per els peus inflats, digestiva, per malalties del fetge, depurativa, per els cucs i refrescant.

CURIOSITATS
Té més de vint estpécies.

# data[].attributes.body
NOM COMÚ
Malva

NOM CIENTÍFIC
Malva sylvesti

USOS :
S'empara en el tractament dels bronquitis, afeccions de les vies respiratòries superiors (tos, refredat de gola i laringe, inflamacions), estómac, intestí i com a laxant suau.

LOCALITZACIÓ
La malva la malva la podem localitzar en els marges dels camps i dels camins de la terra  baixa i de muntanya mitjana

DESCRIPCIÓ
Es una planta herbàcia que te lloc dues vegades a l'any que fa 5 centímetres  , a Catalunya es ferquent  a terres baixes i muntanyes baixes  no gai plijoses

# data[].attributes.body
NOM COMÚ
Romaní , romer, Romanill, Aspic o Romanyí

NOM CIENTÍFIC
Rosmarinus  officinalis

LOCALITZACIÓ
Pot arribar als 2 metres d'alçada , creix a tota la zona Mediterrània,normalment es troba en climes secs.

DESCRIPCIÓ

Floreix diversos cops l'any. La tradició oral, recollida al Costumari català de Joan Amades, diu que la seva floració coincideix amb les festes marianes anuals, és a dir, el 15 d'agost, el 8 de setembre, la Purissima, la Candelera ...

USOS
És una planta utilitzada en medicina natural, té propietats estimulants.
La seva essència s'utilitza a la indústria del perfum .

També enforteix els cabells, ajuda a aromatitzar el menjar.

CURIOSITATS

Segons la tradició el romaní presenta la virtut de potenciar la memòria . Per aquesta raó antigament, els alumnes de la prestigiosa universitat de la Sorbona prenien infusions d'aquesta planta a l'època d'exàmens.

Sorabona universitat situada a França.

# data[].attributes.body
NOM COMÚ:
Perició, herba de cop, hipèric, foradada, corassonillo i diablot.
NOM CIENTÍFIC:
És una planta herbàcia de la família de les clusiàcies i el seu nom científic és Hypericum perforatum.
LOCALITZACIÓ:
L'herba de cop es pot trobar  a prop de la zona mediterrània en marges de boscos per els camins de muntanya en llocs on hi hagi pastura o bé en riberes o horts.
DESCRIPCIÓ:
És una espècie de fulla perenne aproximadament  30 a 60 cm d'alçada. La tiga és llenyosa de la base de color verd groguenc a vermallós. Les fulles (mesuren 1'5- a 4 cm) són oposades i de marge sencer. També tenen glàndules plenes d'oli essencial. Aquesta planta té normalment 5 pètals grocs.
USOS:
En casos de tristor i angoixes l'herba de cop dóna sensació d'optimisme i benestar a qui en pren. En ús extern, l'oli de cop té reconeguda fama per reduir el dolor produït per cops i per curar cremades. No és recomanable si et poses oli de cop (és fotosensibilització) afavoreix les cremades per exposició solar.
CURIOSITATS:
Aquesta planta es considerava màgica, pels mals esperits, es guardava durant tot l'any com amulet protector, i l'any següent es cremava el ram vell.

# data[].attributes.body
NOM COMÚ:
Camamilla, camamil·la, majola, matricària i maçenlla.

NOM CIENTÍFIC:
Matricaria recutita.

LOCALITZACIÓ:
Es troba en indres secs i oberts, sobretot en prats, i també tarteres, indrets pedregosos.

DESCRIPCIÓ:
Planta que fa entre 10 i 50 cm d'alçada.
Fa una olor característica.
La tija és recta.
Les fulles són de color verd clar i estan dividides en molts segments finíssims.

USOS:
Es fa servir per moltes coses com per exemple:
Digestiva, per provocar vómit, per la circulació de la sang, desinfectan, per el mareig,
refrescant, per netejar els ulls, per la inflamació del ventre, per evitar el vmit i per els refredats.

CORIOSITATS:
Amb anglès es diu: German camomile.
amb francès es diu: Camomille sauvage.

# data[].attributes.body
NOM COMÚ: ALFÀBREGA

NOM CIENTÍFIC: Ocimum basilicum.

LOCALITZACIÓ: Es troba de 0 a 1000 m d'altitud però està millor en altituds inferiors,(Àsia i Europa).

DESCRIPCIÓ: L'Alfàbrega es una de les espectaculars plantes que poden arribar a 2 m. d’ altura. L'alfàbrega és molt apreciada a la India. La floració és molt vistosa i atrau molt a les abelles.

USOS:
És un ingredient típic de vinagretes i salses. L'alfàbrega serveix per conbetir la depressió, l'insomni, migranya i el esgotament.

CUROSITATS:
El nom d’alfàbrega prové de l’àrab i és originària de l’Àsia on és una planta sagrada.

# data[].attributes.body
NOM COMÚ
Cua de cavall

NOM CIENTÍFIC
Etimològicament,  Equisetum arvense és el nom de la cua de cavall.

LOCALITZACIÓ
És troba en els terrenys humits , fèrtils i sorrencs.

DESCRIPCIÓ
La cua de cavall es perenne,  arriben fàcilment als 30 cm.
La tija és marró pàl.lid, buides per dins , i dures i aspres per fora per fora .La cua de cavall està recoberta de fulles molt característiques que s'agrupen de manera vertical.
USOS
La cua de cavall serveix per eliminar l`aigua del nostre cos, i fa que la orina augmanti un 30% més.

CURIOSITATS:
Antigament la cua de cavall s'utilitzava per fregar utensilis i ampolles de vidre.

# data[].attributes.body
NOM COMÚ:
Farigola, timó.
NOM CIENTÍFIC:
Thymus vulgaris.
LOCALITZACIÓ:
Molt freqüent en llocs secs i pedregosos, molt abundant també en marges i vores de camins.
DESCRIPCIÓ:
Petit arbust aromàtic que no passa d'uns 40cm .Tenen les fulles  molt petites i les flors són de color rosa i blanc.
USOS:
S'utilitza a la cuina com un condiment i per fabricar perfums i sabons.
CURIOSITATS:
Té una notable impotància com a planta mel·lifera.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
La farigola ve de la paraula llatina " ferricula " però també en caatalà s'anome timó y el nom cièntific amb que es coneix es " Tymus vulgaris ". I en castellà " tomillo ".

La farigola es un petit arbust aromàtic perennifoli que no passa dels 10 cm. d'alçada Presenta fulles sense peciol, moltes petites de 4 a 9 mm. amb les vores del limbe enrotllades cap al revés. Les fulles són d'un color verd apagat per l'envers i de un color blanquinós per revés ja que està cobert de pels blancs. Les fulles es disposen de forma oposada al llarg de la tija. ( veure

Les nombroses branques són llenyoses, erectes, compactes i marranoses ( tercera fotografia). Floreix a la primavera. Les flors són lleugerement blaves , i es disposen formant canells. ( primera i tercera fotografia). " El dia de l'Ascensió i n'es de festa grossa, les donzelletes d'Ausona van a collir les farigoles, perquè damunt d'una d'elles veuen el que els avis conten que Jesús hi posà el peu, per a volar a la Glòria " ( Jacint Verdaguer), A la flor que no hi ha mel, les abelles no hi adoren i precisament la mel de farigola es una de les més gustoses.

Els antics egipcis utilitzaven la farigola barrejada amb altres ingredients per embalsamar els morts. A l'antiga Grecia l'utilitzaven com a perfum durant els banys i la cremaven com a encens al altar dels seus déus.Una llegenda explica que la farigola va nèixer de la llàgrima de la bella Helena , a qui els déus van convertir en planta. Els romans l'utilitzaren per purificar els espais i per donar una sabor aromàtica al forratge i als licors. Durant l' Edat Mitjana , es possava sota els coixins per conciliar al son i protegir-se de malson. En aquest període , les dames brodaven la figura de la farigola en les vestidures dels cavallers i guerrers ja que es suposava que donava valor i força al portador. S'utilitzava també com encens i es posava sobre el féreter , durant el funeral perquè s'assegures el pas a l'altra vida.
Farigola, seca farigola, surt que la primavera torna, ja pots posar-te verda, florir i resplandir que la llum brilla i el dia és mes llarg.
Farigola, dolça farigola, sopa farem i curarem, ja que aquestes propietats , ets l'ùnica que, ens saps. Segons la tradició , el Divendres Sant principalment com durant tota la Setmana Santa fins a principi de juny, es quan s'ha de recollir la farigola, dons és un dia de lluna plena i aquesta lluna té les propietats i les virtuts per reforçar la saba i es el període màxim de floració. Avui encara en molts pobles el Divendres Sant a la porta de l'església s'hi posen manells de farigola.

SOPA DE FARIGOLA. El poeta Josep Carner ho explica així : " Fum que vas a la teulada i que n`'xes floc a floc, dius a la lluna afilada : - Vora l'olla salta el foc -. La mare crida i trascola i vigila de reüll la sopa de farigola que està si bull si no bull. Si, de lluny, el fum albires, plega, pare, tan fadic; ja s'entaulen les cadires i les sopes fan bonic; fins la boca més flamenca de desig d'haver-te es mor, sopa humil, sopa roseenca , mostrejada amb oli d'or . Troballa que ens fòres duta per un savi saberut, l'herba humil de roca eixuta et penetra de virtut, a la serena bocada troben la conversa els grans i a l'última cullerada hi ha la son per als infants ".

# data[].attributes.attachment_link.description
La farigola ve de la paraula llatina " ferricula " però també en caatalà s'anome timó y el nom cièntific amb que es coneix es " Tymus vulgaris ". I en castellà " tomillo ". La farigola es un petit arbust aromàtic perennifoli que no passa dels 10 cm.

# data[].attributes.body
CALÈNDULA

Anònim
menys d'un minut
CALÈNDULA
NOM COMÚ
Calèndula o boixac

NOM CIENTÍFIC
Calèndula officinalis

LOCALITZACIÓ
La calèndula és originària de la regió mediterrània d'Europa, en l'actualitat el lloc on viu la calèndula s'ha estès per moltes altres regions del món, per les seves extraodinàries propietats medicinals. És molt abundant en erms, descampats i en marges de camins.

DESCRIPCIÓ
És una planta herbàcia, aromàtica i és perennifoli. La tija acostuma tenir de 20 a 55 centímetres d'alçada.
Les fulles poden mesurar de 7 a 14 centímetres. Les flors són grogues amb una floració que dura pràcticament tot l'any, que es tanquen de nit i s'obren a l'alba. Les flors fan una olor desagradable i tenen un gust amarg.
Floreix d'abril a novembre.

USOS
Es planta com a planta ornamental i des de fa segles s'usa com a planta medicinal per les seves qualitats terapèutiques.

star_border
RATE

# data[].attributes.body
NOM COMÚ
Tarongina , tarongí , arangí.

NOM CIENTÍFIC
Melissa officinalis.

LOCALITZACÓ
La trobem des de l'Alt Empordà fins al Montsianès, i a zones humides i zones plujoses. Es poden trobar cap al
Ripollès, al Berguedà, a l'Alt Urgell, a la Segarra, a les Muntanyes de Prades i al Montsant.

DESCRIPCIÓ
Es una planta perenne.
Calmant de dolor dental, reguladora cardíaca, digestiva, eutimitza (alegra), antidepressiva,propietats bacteriostàtiques (el seu oli essencial, antiviral (gràcies als àcids fenòlics com el cafeínic.

USUS

S'utilitza en infusió, en extracte fluid o sec o en essència. Es comercialitza la famosa aigua del Carmen o aigua de melissa, que s'obté per la destil·lació de diferents drogues amb alcohol. Aquestes drogues són principalment les fulles de melissa, però també la canyella, la nou moscada o el clau.
CURIOSITATS
Es conrea àmpliament en jardins per la seva agradable aroma i bellesa. Curiosament, el famós aigua del Carme, antiga fórmula de les Carmelites que encara segueix utilitzant-se per el malestar digestiu, no és sinó un alcohol de .

# data[].attributes.body
NOM COMÚ
Rosa Mosqueta

NOM CIENTÍFIC
Rosa robiginosa

LOCALITIZACIÓ
Es localiza a zones com :
a l'Àsia de l'est, Iraq, Iran i Turquia; a Europa, en països com Dinamarca, Irlanda, Noruega, Regne Unit, Àustria, Bèlgica, Alemanya, Hongria, Ucraïna, Albània, Bulgària, Grècia, Itàlia, Romania, Iugoslàvia i Espanya. També creix en zones del sud d'Àfrica, Nova Zelanda i Sud-amèrica.

DESCRIPCIÓ
Arbust que pot arribar a 2 metres de alçada, la tiga es estreta, flexible i corbosa, coberta de pinxos de color violaci .Les fulles son de fulla caduca , alterna, composta de 5 a 9 fulles, de costats tancats y lustrosas.

USOS
De aquest arbust espot fer moltes coses:
Oli, cremas, te, sabo .....

CURIOSITATS
-Es molt bona per a la pell
-Ajuda a tenir les articulacions sanes
-Controla els globos blancs de la sang
-Ajuda a dormir
-Es bona per mentanir un bon ritma de ejercici
-Aumenta la energia i la motivació
-Es rica en nutrients

# data[].attributes.body
NOM COMÚ
Calèndula o boixac de jardí

NOM CIENTÍFIC
Calèndula officinalis

LOCALITZACIÓ
La calèndula és originària de la regió mediterrània d'Europa, en l'actualitat el lloc on viu la calèndula s'ha estès per moltes altres regions del món, per les seves extraodinàries propietats medicinals. És molt abundant en erms, descampats i en marges de camins.

DESCRIPCIÓ
És una planta herbàcia, aromàtica i és perennifoli. La tija acostuma tenir de 20 a 55 centímetres d'alçada.
Les fulles poden mesurar de 7 a 14 centímetres. Les flors són grogues amb una floració que dura pràcticament tot l'any, que es tanquen de nit i s'obren a l'alba. Les flors fan una olor desagradable i tenen un gust amarg.
Floreix d'abril a novembre.

USOS
Es fa servir com a planta ornamental i des de fa segles s'usa com a planta medicinal per les seves qualitats terapèutiques. Se'n fa ús tòpic en forma d'infusions,tintures i pomades per al tractament d'inflamacions de la pell, ferides o processos de cicatrització.

CURIOSITATS
El nom genèric, "calèndula", deriva del llatí calendulae que significa "al llarg dels mesos", cosa que en subratlla el llarg període de floració que té aquesta planta; el nom específic, "officinalis", expressa el seu caràcter medicinal.

# data[].attributes.body
Nom Comú: Eucaliptus.

Nom científic: Eucalyptus

Localització: Austràlia, Nova Guinea, Indonesia i Filipines. També es troben conreats en climes temperats i llocs subtropicals en tot el món.

Descripció: Gairebé tots els eucaliptus  són de fulla persistent però algunes espècies tropicals perden la fulla en l'estació seca. Les flors són molt peculiars.
La majoria de les espècies no toleren les glaçades fortes, només suporten les que estan entre -3ºC
i -5°C. El més tolerant és l'Eucalyptus Pauciflora (-20ºC)

Usos: -S'utilitzen les fulles fresques per fer oli essencial d'eucaliptus i per inhalacions.
-Les fulles seques es fan servir per fer infusions.
-La seva essència és un ingredient comú en qualsevol producte per alleujar els símptomes del refredat i la grip.
-Es fa servir com a desinfectant i antisèptic per tractar la tos o malaltíes com la bronquitis, pneumònia, asma... i infeccions de la pell.

Curiositats: Hi ha més de 690 espècies d'Eucaliptus
Els més petits arriben fins a 10 metres d'altura, els mitjans de 10 a 30 metres, els grans de 30 a 60 metres i fins i tot els més grans superen els 60 metres!

# data[].attributes.body
NOM COMÚ:
Lavanda o espígol

NOM CIENTÍFIC:
Lavandula officinalis, Lavandula vera i Lavandula agustifolia

LOCALITZACIÓ:
Des de la regió macaronèsica, per tota la conca mediterrània i, de manera dispersa, per la meitat Nord d'Àfrica, la Península aràbiga i el Sud d'Àsia fins a l'Índia.

DESCRIPCIÓ:
la lavanda es una planta de la família de les lamàcies, que conté una trentena d'especies  conegudes, entre les quals es troba l'espígol, fàcilment confusible amb l'espígol comú. El nom científic de l'espígol, lavandulae, prové del verb llatí rentés, per que aquesta flor ajuda a rentar les ferides tant físiques com emocionals.
El seu aroma inconfusible ha convertit aquesta planta en la joia per excel·lència de l'aromateràpia. A França és molt utilitzada per elaborar perfums i aigües de colònia.
També s'utilitza per perfumar i espantar els insectes d'armaris i calaixos, en els quals es col·loca un saquet amb flors de lavanda. Els seus espesses espigues de flors es destil·len al vapor per produir l'oli essencial utilitzat per a dolors musculars i migranyes.

USOS:
La lavanda s'utilitza en infusió per a les migranyes (producte de l'esgotament nerviós) ,prenent 1 tassa d'infusió estàndard de les flors 3 vegades al dia i, si prens 1 tassa abans d'anar a dormir, pot ajudar-te a alleujar l'insomni. També resulta apropiada com a digestiu després de dinar.

CURIOSITATS:
La lavanda és una planta aromàtica que amb la seva net aroma ens transporta als millors temps de la nostra infantesa i als càlids paisatges mediterranis. La flor i l'aroma de la Provença francesa usada des de fa centenars i centenars d'anys per elaborar perfums i olis.