# data[].attributes.headline
See on Eesti kauneim sakraalehitis. Kauni sihvaka välimusega kabelit ümbritseb hulk põnevaid legende ja avastamata tõdesid.

# data[].attributes.subject
See on Eesti kauneim sakraalehitis. Kauni sihvaka välimusega kabelit ümbritseb hulk põnevaid legende ja avastamata tõdesid.

# data[].attributes.body
Saha kabel on vanim terviklikul kujul säilinud keskaegne kivikabel maal. Kabel ehitati 15. sajandi teisel veerandil ja on pühendatud Püha Nikolausele, kes muu hulgas oli ka meremeeste tähtsamaid kaitsepühakuid.
Kabel on lihtne ristkülikukujulise põhiplaaniga hästi proportsioneeritud kahevõlvikuline paekivist hoone, millel kooriruum puudub.
Saha kabelit on peetud ka Pirita kloostri miniatuurvariandiks.  Sellele annavad aluse teravkaarsed ehisraamistusega aknad ja läänes asuv suur raidportaal kõrge viilkatuse all. Piritale osutab ka loodenurgas taastatud keerdtrepitorn, kabeli tugipiilarid, mis esinevad kabeli nurkades ristpaarikutena (mitte diagonaalse üksikpiilarina nagu hilisgootikas tavaliselt), olles Eesti 15. sajandi arhitektuuri haruldane ilming. Piritale näib osutavat osaliselt restaureeritud altarilaudki.
Praegu ei näe merelt Saha kabelit ega kabelist merd. Veel mõned aastakümned tagasi oli kabel näha nii Peterburi teelt kui merelt. Vanimal Saha kabelit kujutaval pildil on kabeli kõrval näha ka toonast Eestimaale iseloomulikku maastikku.
Sama koha peal asus aga kunagi kirik, tõenäoliselt juba muinasajal.
Rahvapärimuse järgi on Saha kabel rajatud juba viiskümmend aastat enne Tallinna linna. Taanlane Nicol Tuwe oli merel suures merehädas ja lubas pääsemise korral püstitada merelt nähtava künka otsa kabeli. Mees pääseski õnnelikult randa ja asus korraldama Saha külla kabeli rajamist kohta, kus enne kasvas suur puu. Puud peeti pühaks ja oli erinevate jutustajate järgi kas tamm, pihlakas või pärn. Ehitus siiski ei sujunud – kõik, mis päeval ehitati, oli hommikuks maha lõhutud. Siis jäid ehitajad ööseks varitsema ja püüdsid kinni kolm kohalikku meest, kellele uue pühakoja ehitamine ei meeldinud. Karistuseks müüriti mehed peadpidi kabeli seina sisse, millest ukse kõrval praegugi kolm jälge seina sees näha on.

# data[].attributes.headline
Varbola Jaanilinn on Eesti suurimaid muinaslinnuseid. Pindala ja kaitsevalli võimsuse poolest kuulub Varbola Eesti tipplinnuste hulka. Esmateade linnusest pärineb 1212. aastast.

# data[].attributes.subject
Varbola Jaanilinn on Eesti suurimaid muinaslinnuseid. Pindala ja kaitsevalli võimsuse poolest kuulub Varbola Eesti tipplinnuste hulka. Esmateade linnusest pärineb 1212. aastast.

# data[].attributes.body
Ligi 2 ha suurust õue ümbritseb kõigist külgedest kuivmüürseinte ja palkidega toestatud peamiselt paest vall, mille külgi katab ülaosa varisemisest tekkinud rusukalle. Valli kogupikkus on 580 m. Valli kõrgus välisküljelt on 7 - 10 m, siseküljelt 2 - 7 m.
Linnust kasutati 12. - 14. sajandil. Ajaloolaste arvates oli Varbola kants viimast korda sõjaliselt kasutusel Jüriöö ülestõusu päevil 15. - 17. sajandil kasutati linnuse õue kalmistuna. Sellest ajast pärineb arvukalt leitud münte, millest enamik on olnud ohvriandideks.
Linnuses on taastatud 13 m sügavune kaev, mille ülaosa ümbritses kivimüürsein.
Viimaste uurimiste ajal on tähelepanu pööratud õue idaosale, kus on avatud mitmed eluasemed ja sepikoda. Mitme elamu juures olid jälgitavad paeplaatidega sillutatud põrand ja kividest laotud seinaalused. Rekonstrueeritud on värav ringvalli loodeküljel.
Huvitavamatest leidudest võiks nimetada kaevust leitud tammepuust kärbi (sõjanuia) ots. Luust täringu leid oli esimene Ida-Baltikumis ja näitab, et viikingiajal levinud hasartmäng oli tuttav ka Varbolas.
Linnuses ja selle ümber on mitmeid sõjamasinaid ja skulptuure, mis on valminud erinevatel aastatel toimunud Varbola puupäevade raames. Vaatamisväärsused on linnusevall, taastatud läänevärav, rammimismasin, vana kaev, tammik ning kiviheitemasin.
Meenutamaks nelja eestlaste kuningat, kes olid valitud esindama maarahvast läbirääkimistel ristirüütlitega saavutamaks võimalikult soodsad tingimused maarahva püsima jäämiseks,
neile on pühendatud linnuses puukujud. Kuningad matkasid Paidesse  vaid loetud päevad pärast Jüriöö ülestõusu algust,  1343 a.- 4. mail. Läbirääkimised ordurüütlitega jäid aga lühikeseks - pärast põgusat vestlust kuningad vahistati ning raiuti mõõkadega tükkideks.
Padise kloostrist Paide ordulinnuseni kulgeb matkarada, mis läbib ajaloolisi ja Muinas-Eestiga seotud paikasid.

.