# data[].attributes.body
''Antologia de poesia catalana. Nova tria'' Enric Virgili
http://literaturamartandrea.blogspot.com/2013/01/marius-torres_8651.html
http://anoiadiari.cat/fora-dorbites/canco-mahalta/

# data[].attributes.body
Durant tot el poema, apareix una metàfora continuada i constant: una al·legoria. El text està ple d'expressions paral·lels d'idees reals, de sentit directe, i imatges, de sentit figurat, que es corresponen entre elles (al·lusions a la vida i al seu transcurs i a la mort a través de les paraules: xiprers, palmes, rius, mars...).
Al primer vers, es produeix una comparació: ''corren les nostres ànimes com dos rius paral·lels'', en el sentit que mai no es poden ajuntar encara que ho desitgin per circumstàncies alienes (en aquest cas, podria ser la malaltia que li impedeix dur una vida normal). Manifesta així la impossibilitat que el seu amor es pugui dur a terme plenament, amb totes les conseqüències. Apareixen diferents personificacions, atribuint qualitats humanes a elements de la naturalesa. Els rius representen els dos estimats, els xiprers fan pensar en el cementiri perquè són l'arbre per excel·lència simbolitzant la mort, etc.

# data[].attributes.body
Encara que ''Cançó a Mahalta'' és una sèrie de poemes, la part que m'ha tocat és bastant concisa i el que es vol expressar s'escriu només en 8 versos. L'autor no transmet els seus pensaments de forma directa, sinó que utilitza llenguatge de diferents àmbits per fer-ho. No obstant, tenim rapidament una imatge del que vol dir.

# data[].attributes.body
És un poema format per versos apariats (dos versos per estrofa amb rima consonant). Tal com diu el títol, podríem considerar-la una cançó. De fet, el poema ha estat versionat i cantat per Lluís Lach.

# data[].attributes.body
L'escena poètica és diferent de les circumstàncies personals. Màrius parla de l'amor i la proximitat que sent amb la seva estimada.
En la primera estrofa, es refereix a les seves ànimes com ''dos rius paral·lels fent el mateix camí sota els mateixos cels'''. Per una banda, simbolitza dos elements que, al ser paral·lels, no es poden tocar i seria impossible arribar al contacte. No obstant, dos rius que fan el mateix camí es troben propers i finalment desemboquen i es barregen al mar.
En la segona estrofa, manifesta la separació que hi ha entre els dos. L'impediment que els separa són arbres xiprers (que simbolitzen la mort) i palmes (que simbolitzen el patiment). Tot i així, s'expressa una calma en les dues vides.
En la tercera estrofa, apareixen elements simbòlics vegetals que transmeten pau i tranquil·litat. Sembla que els arbres han desaparegut i es dóna pas a un espai verd amb lliris. La veu poètica pot percebre el batec suau de l'estimada.
En l'última estrofa, apareixen els sentits: ''escolto la teva aigua, tremolosa i amiga''. Això fa referència a les paraules d'ella. Aquest contacte permet l'arribada al mar i l'absència de la separació, simbolitzant-ho com ''la teva pàtria antiga'', una realitat creada a través de les converses, companya i complicitat.

# data[].attributes.body
Màrius Torres combina temes d'amor, de mort i de naturalesa en aquest poema. La intenció principal és lírica, ja que expressa els seus sentiments. Encara que parli de la mort, l'autor ho fa d'una manera vital i tranquil·la. No expressa un sentiment de greu preocupació, així que podria ser un to ''festiu''.

# data[].attributes.body
Mercè Figueres, també malalta de tuberculosi, es converteix en la dona inspiradora d'aquest poema. L'autor tracta d'expressar els seus sentiments i la seva relació amb la ''Mahalta'' a través de les paraules.

# data[].attributes.body
En aquest cas, la receptora sóc jo. Em dic Paula Muñoz, tinc 16 anys, visc a Sant Joan de Vilatorrada., Catalunya i actualment és l'any 2019. En ple segle XXI, vivim en un món injust i desigual. Encara que la societat d'avui en dia viu molt millor que la de fa anys  i s'ha avançat molt en temes com la medicina i la tecnologia, encara queda molt per fer (ja siguin aspectes com fam, guerres, pobresa...com masclisme, racisme...). La societat actual necessita tenir més valors: empatia, respecte, justícia, entre d'altres.

# data[].attributes.body
L'emissor d'aquest poema és el poeta lleidatà Màrius Torres (1910-1942). Va passar els seus últims set anys de vida ingressat un sanatori per tuberculosi. Allà precisament va ser on va descobrir el seu interès per la literatura. Mentrestant, el país estava patint la Guerra Civil, que per Màrius va suposar la llunyania dels seus familiars i amics. A més, el 1939 s'inicià la dictadura franquista i el poeta no va veure mai més al seu pare. La situació de l'escriptor era, per tant, precària i trista. Aquest autor pertany a l'època de transició entre el simbolisme i les avantguardes

Jo poètic
És una veu masculina que s'adreça a ''Mahalta'' (Mercè Figueres, la seva estimada que va conèixer al sanatori). La veu poètica ens explica com assumir la mort anunciada sense que tot el que ens estima i estimem perdi el sentit. Ho explica d'una manera en la que necessitem saber la seva història i circumstàncies personals per interpretar les seves paraules correctament.

# data[].attributes.headline
Cançó a Mahalta (''Corren les nostres ànimes...'')

# data[].attributes.subject
Cançó a Mahalta (''Corren les nostres ànimes...'')

# data[].attributes.body
El poema presenta tipologia narrativa i descriptiva, explicant una petita història dels seus sentiments i com evolucionen amb molt detall. Després del recompte sil·làbic, veiem que és un poema amb mètrica isol·làbica d'art major, amb versos alexandrins i rima consonant (AABBCCDD). En tots els versos es produeix una cesura (6+6).
En la majoria de versos es produeixen elisions (''sota els'') i alguna sinalefa (''i escolto'').