# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Мета: ознайомити учнів із життям і творчістю І. Жиленко; вчити аналізувати її програмові поетичні твори, вміти прокоментувати їхній зміст, знаходити і пояснювати художні засоби; висловлювати власні роздуми про щастя і шлях до нього, про цінності, які потрібно берегти в сучасному світі; розвивати культуру зв'язного мовлення, увагу, спостережливість, уміння творчо мислити, робити власні висновки; формувати кругозір, світогляд учнів; виховувати почуття дружби, вміння бачити красу навколо, цінувати доброту, прищеплювати повагу до творчості І. Жиленко, інтерес до наслідків власної праці.

Тип уроку: засвоєння нових знань.

Обладнання: портрет І. Жиленко, бібліотечка її творів, учнівські малюнки, картина П. Холодного "Казка про дівчинку та паву", дидактичний матеріал (тестові завдання, картки).

ХІД УРОКУ № 26 І. Жиленко "Жар-птиця", "Підкова", "Гном у буфеті", українська література, 6 клас
III. Організаційний момент IV. Актуалізація опорних знань Бесіда за питаннями:

Дайте визначення казки як літературного жанру.

З якою метою письменники у своїх творах застосовують реальне та уявне?

Чому боротьба добра і зла є вічною проблемою?

Що відомо вам про Жар-Птицю - казкову істоту?

В якій народній казці ви вже читали про цього птаха? ("Про Жар-птицю та вовка")

Які новорічні свята вам вже відомі? Чим вони нас вражають?

V. Оголошення теми, мети уроку. Мотивація навчальної діяльності учнів VI. Сприйняття і засвоєння учнями навчального матеріалу
Людина створена для щастя, як птах для польоту.
В. Короленко

Дружба - найнеобхідніше для життя.
Аристотель
1. Життя і творчість І. Жиленко (матеріал для вчителя)
ІРИНА ВОЛОДИМИРІВНА ЖИЛЕНКО
(народилась у 1941 році)

Яка вона, Ірина Жиленко? (Учні розглядають портрет поетеси.) Невисока на зріст, з очима веселими й печальними водночас, здивована дівчинка і зріла мудра жінка в одній іпостасі, зі школярською стрижкою, в якій - навіщо? звідки? чому? - проблискує сивина... А це - емоційна та іронічна, усміхнена і печальна, зневірена й довірлива, безтурботна і саркастична, наївна і прозірлива, проста і парадоксальна, і оптимістична, яка сама Поезія - такою знають її люди.

Народилась Ірина Володимирівна в Києві. Дитячі роки дівчинки припали на грізний воєнний і післявоєнний час, коли довелося і вчитися, і працювати одночасно. Закінчила вечірню школу робітничої молоді, потім - філологічний факультет Київського університету. Працювала вихователькою у дитячому садку, згодом - у редакціях газет та журналів.

Перші книжки Ірини Жиленко - "Автопортрет у червоному", "Вікно у саду", "Останній вуличний шарманщик" та інші.

Писати для дітей, вважає письменниця, - велика честь, бо для неї дитина - це чудо, а дитинство - святкова казка.

Перша книжка для малят "Достигають колосочки" з'явилася в 1964 році. Для молодших школярів поетеса випустила книжку "Вуличка мого дитинства".

Чим цікаві поезії Ірини Жиленко? Багатьма речами. Наприклад, Ірину Жиленко вважають найбагатшою на кольори поетесою. Навіть підраховано, що в її збірках (за винятком вибраного, де вміщені вірші з інших збірок) назви кольорів вжито 1059 разів. А ще поетеса дуже любить рослини, особливо квіти, і щедро описує їх у своїх віршах (можливо, тому що виросла на вулиці, однією з назв якої є Ботанічна?). На честь фіалок (своїх улюблених квітів) вона навіть створила літературний жанр - "фіалки-вірші".

І ще один штрих. Кажуть, що за творами І. Жиленко можна вивчати побут киян: дізнатися, де який магазин чи базар, куди яка вулиця повертає ("І вулиця Микільсько - Ботанічна покотить вниз затрав'янілий брук..."), де розташований потрібний парк (немов у довідковому бюро).
2. Опрацювання програмових творів І. Жиленко 2.1. "Жар-птиця".
2.1.1. Виразне читання поезії.

2.1.2. Тема: зображення жар-птиці, яка, перебуваючи у клітці, а потім покинувши її, освітила все довкола у столиці і принесла людям радість і щастя.

2.1.3. Ідея: возвеличення краси екзотичного птаха, який робить всіх радісними, веселими; засудження заздрості, зла (ґава).

2.1.4. Основа думка: у світі завжди протиставляється добро (жар-птиця) і зло (ґава), відбувається боротьба між цими силами, але всупереч усьому перемагає світле, радісне і щасливе.

2.1.5. Композиція.

Поезія побудована як протиставлення доброго, світлого, радісного (жар-птиця) і злого, заздрісного, лютого (ґава).

Події відбуваються в зимовий період, напередодні новорічних свят, коли кожний мріє про щасливу радість, здійснення всіх бажань, не звертаючи уваги на "люту скрекотняву" ґави.

Експозиція: покинувши чарівницю через відчинені дверцята клітки, жар-птиця на волі освітлює "казково столицю".

Зав'язка: радість люду від світла жар-птиці, заздрість ґави птаху. Кульмінація: чудесний птах "простудився трішки", його лікування. Розв'язка: сподівання на швидке одужання жар-птиці, сподівання, що вона принесе "новорічну радість" усім людям.

2.1.6. Обговорення змісту поезії за питаннями:

Де і в яких умовах жила жар-птиця?

Чому птаха покинула чарівницю?

Як сприйняли люди появи жар-птиці?

Чим пояснити поведінку ґави? Як вона себе називає?

Чому "скрекотняву" ґаву поетеса називає лютою?

Через що у людей "посмутніли лиця"?

Що трапилось із жар-птицею? Як про це зазначено у творі? (Ну, от і простудилась трішки, лежить вона терпляче в ліжечку, п'є молоко, клює родзинки, чита "Барвінок" і "Мурзилку)

А що необхідно робити для запобігання хвороби у зимову пору року?

Чому, на ваш погляд, люди не байдужі до того, що трапилося з жар-птицею?

А як ви ставитеся до птахів у зимовий період? Для чого ми повинні їм допомагати?

Як пояснити народну мудрість: "Не лови гав"?

Відгадайте:Без сокири і без рук, а дім будує. (Пташка)Прилетіли гості,
Сіли на погості,
Без сокири, без лопати
Поробили собі хати. (Пташки)

2.1.7. Характеристика героїв твору.

1) Жар-птиця: "золота", "очі-намистинки", "чудесна", "непристойно яскрава", "нескромна птиця", "птаха екзотична, південна, до снігів незвична", чита "Барвінок" і "Мурзилку", "клює родзинки", "п'є молоко";

2) Ґава: "трьохсотлітня", "старезна, без ока, ...кульгава", у неї "люта стрекотня", заздрісна, підступна, називає себе Павою.

2.1.8. Художні особливості твору:

* епітети: "золота, чудесна жар-птиця", "жар-птиця непристойно яскрава", "люта скрекотнява", "нескромна птиця", "лиха гава";

* порівняння: "очі-намистинки";

* метафори: "яснішали лиця", "освітилась казково столиця", "лиця посмутніли", "жар-птиця простудилася", "птаха чита", "справа пішла".
* риторичні оклики:
"Як хороше жити під сонцем жар-птиці!",
"Вона яскра-яскра-яскрава-а-ва!",
"Ганьба!",
"Таку нескромну птицю тримать годиться тільки в клітці!",
"О, не сумуйте!",
"...на новорічну радість нам!".

* повтори: "яскра..."

* риторичні запитання: "Її нема, бо-розумієте?".
2.2. "Підкова".
2.2.1. Виразне читання твору.

2.2.2. Тема: зображення ліричної героїні твору, яка знайшла золоту підкову, загублену конем Дідуся Мороза, і прагнула, щоб за її допомогою здійснилися всі бажання і мрії.

2.2.3. Ідея: кожна дитина відчуває себе щасливою, коли у новорічні свята всі її сподівання і мрії стають реальністю.

2.2.4. Основна думка: кожна дитина мріє про здійснення власних бажань, вірить у Діда Мороза, щасливу підкову.

2.2.5. Сюжет поезії.

Ліричною героїнею твору є дівчина (можливо, сама поетеса в дитинстві). Дівчина знайшла дивовижну (золоту) підкову, яку загубив кінь Діда Мороза. Ця чарівна річ всіх здивувала, навіть "розгубились в небі літаки", "зійшлися ... сімсот роззяв". Героїня звертається до підкови, щоб та допомогла їй у здійсненні мрій і бажань. Але враховуючи те, що підкова не її, а коня Діда Мороза, дівчина вирішує купити шубу і поїхати до нього в Лапландію, щоб повернути загублену річ.

2.2.6. Характеристика героїні твору.

Лірична героїня вірить у силу чарівних речей, фантазерка, мрійниця, порядна, відповідальна.

2.2.7. Опрацювання змісту твору за питаннями:

Опишіть красу зимової природи, яка відображена у творі. Згадайте, яким ви бачили сніг взимку за сонячної погоди? Якими фарбами він переливався? Як про це сказано у поезії? (Сніг зелений, рожевий, фіалковий, голубий, ніжно-фіалковий)

Якою у творі ми побачили підкову? (Золота, схожа на місяць, "серпиком лежала")

Яке враження справила підкова на оточуючих?

З яким проханням звернулася лірична героїня твору до підкови? ("Щоб все мені збулося!")

Чому діти вірили у чарівність підкови?

Як у творі уявне пов'язано з реальним?

Що свідчить про бажання дівчини повернути підкову Діду Морозу?

Чи здійснюються бажання, які вами загадуються у Новий рік? За що ми любимо це свято?

А що необхідно зробити для обов'язкового здійснення наших мрій?

Чим ця поезія пов'язана з попередньою?

2.2.8. Художні особливості твору.

* метафори: "ішов сніг", "Дід Мороз протрюхикав", "розгубились в небі літаки", "літали, кричали, крильцями дрижали".

* епітети: "сніг зелений, фіалковий, рожевий", "золота підкова".

* риторичні оклики: "Мама!", "Щоб все мені збулося!".
2.3. "Гном у буфеті".
2.3.1. Виразне читання твору.

2.3.2. Тема: шанобливе ставлення до буфетного гнома який у всі століття живе в реальній дитячій уяві.

2.3.3. Ідея: возвеличення почуття пошани, любові до гнома як сімейної реліквії.

2.3.4. Основна думка: дитинство - це чарівний, дивовижний час кожної людини, коли вона сприймає все казкове, цікаве, навіть гнома, що "нашіптує ... казки".

2.3.5. Характеристика образу гнома за орієнтовним планом.

1. Давній мешканець людського будинку.

2. Обов'язки гнома:

гукав пустунам: "Ая-яй";

слухняним давав шоколадки;

золотить на свята сервізи;

нашіптує дітям казки.

3. Риси характеру:

а) чемний;
б) працьовитий;
в) відповідальний;
г) вихований;
д) вміє підтримувати дружні стосунки;
е) полюбляє смачно поїсти і солодко поспати.

4. Гном-франтом.

5. Значення цього образу для виховання не одного покоління дітей.

2.3.6. Обговорення змісту поезії за питаннями:

Хто такі гноми? Що вам відомо про цих істот?

Як поетеса ставиться до гнома?

Чому гнома можна вважати за сімейну реліквію?

Як гном виховує малят? Що про це зазначено у творі?

Що полюбляє смакувати гном? Як це його характеризує?

Хто і для чого навчив гнома чемним манерам?

Які звуки в буфеті свідчать про наявність у ньому гнома? ("Бурмоче, зітха, шарудить. І тупа, і плямка в куточку, і дзвонить в буфетні шибки")

За що діти полюбляють гнома?

Чого вчить нас ця поезія? Яке значення приділяється гному як істоті, що виховує не одне покоління дітей?

2.3.7. Художні особливості твору:

* епітет: "буфетний гном";

* метафора: "золотить сервізи", "багріє його ковпачок";

* риторичні оклики: "Ая-як!", ".. прислухайся!"
VII. Закріплення вивченого матеріалу 1. Розв'язування тестових завдань "Жар-птиця"
1. Сусідка у ліричної героїні твору була:

2. У жар-птиці очі порівнюються:

3. Жар-птиця утримувалась:

4. Казково столиця освітилась через те, що жар-птиця:

5. Чиї обличчя стали яснішими від сяйва Жар-птиці?

6. Ґава себе називала:

7. Ґава "зчинила люту стрекотняву" через те, що:

а) відчувала зміни в погоді;
б) наближення небезпеки;
в) жар-птицю слід утримувати в клітці.

8. Ґава, охарактеризувавши Жар-птицю, назвала її:

9. Що трапилося із жар-птицею взимку? Вона:

10. Якого дитячого журналу не читала жар-птиця:
"Підкова"
1. Дідусь Мороз на коні:

а) промчався;
б) пролетів;
в) протрюхикав.

2. Підкова була не простою, а:

3. Загублена підкова була схожа:

4. Побачивши на снігу підкову, літаки "крильцями дрижали" і "кричали":

а) "Яка краса!"
б) "Нам би таку!"
в) "Мама!"

5. Піднявши підкову, лірична героїня твору її:

6. Дівчина хотіла, щоб підкова їй:

7. Роззяв підкова:

8. Героїня твору вирішила поїхати:
"Гном у буфеті"
1. Буфетного гнома у творі названо:

2. Слухняним дітям гном:

3. На свята герой твору:

а) готує смачні страви;
б) влаштовує концерт;
в) золотить сервізи.

4. Спить гном:

5. Герой поезії полюбляє:

6. В одної маркізи з фарфору гном навчився:

Примітка. За кожну правильну відповідь встановлюється 0,5 бала.
2. Робота на картках Картка № 1
1. Поясніть, з чим, на ваш погляд, пов'язано те, що гном у домі людини живе вже третє століття. (І. Жиленко "Гном у буфеті".) Відповідь обґрунтуйте.

2. Що символізує жар-птиця (І. Жиленко "Жар-птиця")? Доведіть власну думку, посилаючись на текст поезії.

3. Вирушаючи у подорож, героїня твору "Підкова" І. Жиленко хоче:
Картка № 2
1. Прослідкуйте на прикладі поезії І. Жиленко "Жар-птиця", як сама поетеса ставиться до птахів. Особисті спостереження аргументуйте.

2. Чому, на ваш погляд, саме на зимові свята люди намагаються, щоб їх сподівання, мрії, бажання здійснилися? Як про це говориться у творі "Підкова" І. Жиленко?

3. Маркіза запросила гнома на чай разом із (І. Жиленко "Гном у буфеті"):
Картка № 3
1. Чим, на вашу думку, ґава намагається довести свою перевагу над чарівним птахом? Обґрунтуйте свої міркування, посилаючись на зміст поезії І. Жиленко "Жар-птиця".

2. Чи належить гном (І. Жиленко "Гном у буфеті"), на ваш погляд, до доброї нечистої сили? Відповідь вмотивуйте.

3. Знайдену підкову дівчина вирішує віддати (І. Жиленко "Підкова"):

а) до шкільного музею;
б) Діду Морозу;
в) Снігуроньці.
Картка № 4
1. Чому, на ваш погляд, поетеса не дозволяє собі згубити чарівному птаху, а сподівається на її одужання (І. Жиленко "Жар-птиця")? Поясніть, з чим це пов'язано?

2. Дослідіть, яким чином І. Жиленко у творі "Підкова" намагається передати красу зимової природи. Відповідаючи, посилайтеся на зміст поезії.

3. Жар-птиця в однойменній поезії І. Жиленко протиставляється:
Картка № 5
1. Покажіть на прикладі твору І. Жиленко "Жар-птиця", як поетеса протиставляє дві одвічні сили добра і зла. Власні думки узагальніть.

2. Вмотивуйте, що робить людину щасливою і радісною? Простежте це на прикладі поезії.

3. У творі "Жар-птиця" пташину названо:
VI. Підсумок уроку
Для дітей І. Жиленко ніколи не стомлюється писати, навпаки, багато її "дорослих" віршів пронизані теплими і щемливими спогадами про дитинство, що є другим її життєдайним джерелом, яке ніколи не заму-люється і не висихає. Взагалі для неї дитинство - "святкова казка". Поетеса хоче, щоб малеча вірила у добрі й прекрасні чудеса, у гномів, Діда Мороза, у те, що квіти вміють вальсувати, а ляльки розмовляти. На її думку, це не зашкодить майбутньому науковому мисленню, зате на все життя закладає ніжність до всього живого, осяє світ чарівним світлом краси і радості. (Б. Чайковський)
VII. Оголошення результатів навчальної діяльності учнів VIII. Домашнє завдання
Підготувати малюнки до циклу поезії І. Калинця "Дивосвіт", знати їх зміст та вивчити напам'ять одну із них

Урок № 26 І. Жиленко "Жар-птиця", "Підкова", "Гном у буфеті", українська література, 6 клас
Повернутися на сторінку Конспекти української літератури, 6 клас

# data[].attributes.attachment_link.title
Урок № 26 І. Жиленко "Жар-птиця", "Підкова", "Гном у буфеті", українська література, 6 клас

# data[].attributes.attachment_link.description
Мета: ознайомити учнів із життям і творчістю І. Жиленко; вчити аналізувати її програмові поетичні твори, вміти прокоментувати їхній зміст, знаходити і пояснювати художні засоби; висловлювати власні роздуми про щастя і шлях до нього, про цінності, які потрібно берегти в сучасному світі; розвивати культуру зв'язного мовлення, увагу, спостережливість, уміння творчо мислити, робити власні висновки; формувати кругозір, світогляд учнів; виховувати почуття дружби, вміння бачити красу навколо, цінувати доброту, прищеплювати повагу до творчості І.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Світлана Пелипенко

# data[].attributes.attachment_link.title
І світла алея mp4

# data[].attributes.attachment_link.title
І. Жиленко "Підкова"

# data[].attributes.attachment_link.title
Аналіз вірша Ірини Жиленко "Жар-птиця". " Допомога учням

# data[].attributes.attachment_link.description
Тема: зображення жар-птиці, яка, вирвалася із клітки на волі, освітила все навколо, принесла радість.Ідея: возвеличення світла та краси у житті, засудження заздрості, заклик бути добрими та

# data[].attributes.headline
Вірш "Жар-птиця"

# data[].attributes.subject
Вірш "Жар-птиця"

# data[].attributes.body
Сусідка моя — чарівниця —

годувала надвечір родзинками

у клітці золоту Жар-птицю

з очима-намистинками.

І як воно трапилось — хто його зна, —

та тільки дверцят не замкнула вона.

Рвонулась на волю чудесна Жар-птиця,

і враз освітилась

казково столиця.

Летіла все вище, так гарно, так вільно.

як в найзолотішім, найкращім мультфільмі.

Дорослим і дітям

яснішали лиця:

«Як хороше жити

під сонцем Жар-птиці!»

І тільки ота трьохсотлітня ґава,

яка себе називала Павою

(старезна, без ока, та ще й кульгава),

знайшла Жар-птицю непристойно яскравою.

І вся вороняча орава

зчинила люту стрекотняву:

«Вона яскра-яскра-яскррава!

Таку чужу нескромну птицю

тримать годиться

тільки в клітці!»

Вже третій день — нема Жар-птиці.

І людям посмутніли лиця.

О, не сумуйте. Її нема,

бо — розумієте? — зима.

Жар-птиця ж — птаха екзотична,

південна, до снігів незвична.

Ну, от і простудилась трішки.

Лежить вона терпляче в ліжку,

п'є молоко, клює родзинки,

чита « Барвінок» і «Мурзилку».

Пішли на лад у неї справи.

І скоро знов злетить вона

на злість лихим, кульгавим ґавам,

на новорічну радість нам!

# data[].attributes.attachment_link.title
Аналіз вірша Ірини Жиленко "Жар-птиця". " Допомога учням

# data[].attributes.attachment_link.description
Тема: зображення жар-птиці, яка, вирвалася із клітки на волі, освітила все навколо, принесла радість.Ідея: возвеличення світла та краси у житті, засудження заздрості, заклик бути добрими та

# data[].attributes.attachment_link.title
Аналіз вірша Ірини Жиленко "Підкова". " Допомога учням

# data[].attributes.attachment_link.description
Тема: зображення ліричної героїні твору, яка знайшла золоту підкову Діда Мороза, що здійснює бажання і мрії та повернення знахідки власнику Дідові Морозу.Ідея : прагнення здійснення бажань

# data[].attributes.headline
Вірш "Підкова

# data[].attributes.subject
Вірш "Підкова

# data[].attributes.body
Була зима. Ішов зелений сніг.

За ним — рожевий. Потім — фіалковий.

І раптом протрюхикав на коні

Дідусь Мороз. І загубив підкову.

Та не просту. А золоту. Таким,

на місяць схожим, серпиком лежала. —

аж розгубились в небі літаки,

кричали: «Мама!» —

й крильцями дрижали.

А я знайшла. Сказала їй: — Світи

тут, на вікні. Щоб все мені збулося! —

Зійшлися і роззявили роти

сімсот роззяв. Стоять вони і досі...

Круг них світився то зелений сніг,

то голубий, то ніжно-фіалковий.

Вони стояли вперто, день при дні, —

зачарувала їх моя підкова.

Що ж, покладу підкову в чемодан,

куплю я шубу. А тоді поїду

в Лапландію. Хоч трішки і шкода,

вже так і буть — віддам підкову Діду.

Оце і все. А сніг звичайним став.

Легкий і рівний, пада, пада, пада...

Роти закрили всі сімсот роззяв.

І розійшлись... І полягали спати.

# data[].attributes.headline
Вірш "І світла алея" 

# data[].attributes.subject
Вірш "І світла алея" 

# data[].attributes.body
І світла алея
веде до стрімкої води.
Скажи мені, де я?
І звідки ця легкість ходи?
Засипаний квітом будиночка сонячний дах.

С кажи мені, звідки в мені ця сліпуча вода?
І вибухи світла, і сонячний, радісний звір?
Засипаний квітом
маленький будинок і двір.

Гроза відкотилась...
І змиті дощем на зорі,
в мені засвітились
акацій стрункі ліхтарі.
І світла алея...
І пляж, і старенький причал.

Скажи мені, де я?
І звідки ця спрага почать
спочатку? Розкрити
вікно в пломеніючий сад.
І в чистому зшитку
найперший свій вірш написать.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Бібліотека ДПТНЗ ПГЛ

# data[].attributes.attachment_link.title
Ірина Жиленко...Жар-птиця...

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Володимир Приймак

# data[].attributes.attachment_link.title
Біографія Ірини Жиленко

# data[].attributes.attachment_link.title
Ірина Жиленко

# data[].attributes.body
«Автопортрет у червоному» (1971)

«Вікно у сад» (1978)

«Концерт для скрипки, дощу і цвіркуна» (1979)

«Дім під каштаном» (1982)

«Ярмарок чудес» (1982)

«Збулося літо» (1983)

«Останній вуличний шарманщик» (1985)

«Дівчинка на кулі» (1987)

«Чайна церемонія» (1990)

«Вечірка у старій вінарні» (1994)

«Пори року» (1999)

Поетичний цикл «Казки на заході сонця»

Книга спогадів «Homo Feriens»

Збірники поезії:

«Вікно у сад»

«Вірш для Діани»

«Крамничка антикварій. Захід сонця»

«Євангеліє від ластівки» («Університетське видавництво ПУЛЬСАРИ», 2006)

• Світло вечірнє («Університетське видавництво ПУЛЬСАРИ», 2010).

# data[].attributes.body
Біографія Ірини Жиленко

Ірина (Іраіда) Володимирівна Жиленко народилася 28 квітня 1941 в м. Київ — українська поетеса, дитяча письменниця, журналістка та мемуарист. Учасниця антиколоніального руху шістдесятництва, хоча залишилася «явищем не дисидентського, а суто літературного шістдесятництва». Була близькою із Євгеном Сверстюком, Опанасом Заливахою, Василем Симоненком, Іваном Дзюбою, Михайлиною Коцюбинською. Працювала у жанрі «міської української прози» в умовах форсованої русифікації Києва у 1980-тих роках. Авторка ґрунтовних спогадів «Homo Feriens» (2011).

Дружина українського романіста, лауреата Шевченківської премії Володимира Дрозда.

Народилася під час Другої світової війни у Києві. Втратила усіх рідних, виховувалася у родичів в Звенигороді.

1964 заочно закінчила Київський державний університет імені Тараса Шевченка.

Працювала в редакціях газет і журналів. Перший вірш написала у восьмирічному віці. Дебютувала 1965 року збіркою «Соло на сольфі», яка спричинила тривалу дискусію у пресі. Одружилася із відомим українським письменником Володимиром Дроздом. Під тиском обставин була змушена вступити до комуністичної партії 1981 року.

У 2011 вийшла книга спогадів Ірини Жиленко «Homo Feriens» (лат. “Людина святкуюча”).
Твори І. Жиленко виходили в перекладі багатьма мовами світу, зокрема російською.

Авторка низки дитячих творів: повістей для дітей «Двічі по два дорівнює кульбабці» (1983) і «Новорічна історія про двері, яких нема, і про те, як корисно іноді помилитися номером» (1986), «Достигають колосочки», «Вуличка мого дитинства», «Казки про буфетного гнома», збірників дитячих віршів «Достигають колосочки» (1964), «Вуличка мого дитинства», (1979), «Казки буфетного гнома», (1985).

Головна тематика лірики Жиленко – обійстя та домашній сад, шлюб та родина, природа, доброта і сковородининська проповідь «повсякденних малих справ». У її поезії критики вбачають щирий ліризм, сполучений із вразливістю та винятковим смаком, насолоду життям з меланхолійним пізнанням мінливості світу, обережний еротизм та роздуми про смерть. Інші критикували її нібито угодовську життєву позицію, помітний гедонізм та естетство.

У своїх передсмертних спогадах, виданих видавництвом «Смолоскип» 2011 року, тверезо оцінює трагедію творчості в умовах совєцької окупації та всепоглинаючої цензури. Робить болюче зізнання:

Минуть роки – і жменька нас проводжатиме останніх… І молодші наші колеги, випадково проходячи повз той гурт, ковзнуть по ньому співчутливим оком і, можливо, теж відчують (хай і не глибоко) провину за те, що так і не вчиталися, що там нашкрябали оті гуцали, дрозди, андріяшики. І крижина шістдесятництва відпливе слідом за попередніми. А ми ж такі всі різні! І кожен – Світ. …Сучасність виблювала, навіть не розжувавши, всю літературу радянської доби (разом із шістдесятниками), і боюсь, що вже ніхто і ніколи не нахилиться над тими покладами…

Померла  3 серпня 2013 у Києві, чин відспівування відбувся у Київському Фролівському монастирі УПЦ МП.