# data[].attributes.headline
U ovoj tablici se nalazi zaduženje za svakoga učenika. 

# data[].attributes.subject
U ovoj tablici se nalazi zaduženje za svakoga učenika. 

# data[].attributes.headline
Dva puta klikni na rozi krug te unesi svoje istraživanje i fotografiju. Na kraju napiši svoje ime i prezime!

# data[].attributes.subject
Dva puta klikni na rozi krug te unesi svoje istraživanje i fotografiju. Na kraju napiši svoje ime i prezime!

# data[].attributes.body
Poslušajte upute!

# data[].attributes.headline
VLAHO BUKOVAC                  Vlaho Bukovac (pravo ime Biagio Faggioni,  Blasie Bukovac)(Cavtat,4.srpnja 1855. - Prag, 23.travnja 1922.)hrvatski slikar. Studirao je u Parizu i ondje djelovao petnaestak godina. Došavši 1893. u Zagreb ,postaje središnja ličnost umjetničkog i kulturnog života grada. Okuplja mlade umjetnike i književnike, potiče izgradnju ateljea, Umjetničkog paviljona, osniva Društvo hrvatskih umjetnika i nastoji afirmirati hrvatsku umjetnost u svijetu. Od 1903. do smrti živi u Pragu, gdje je bio profesor na Likovnoj akademiji. Bukovčevo djelovanje u Zagrebu obilježava početak novoga razdoblja u hrvatskom slikarstvu. Tada radi velike dekorativne kompozicije: Dubravka, Gundulićev san na zastoru u HNK. U posljednjoj, praškoj fazi slika i eksperimentira u novousvojenoj poentilističkoj maniri. Bukovac je začetnik i glavni predstavnik hrvatske moderne i ide u red naših najplodnijih slikara. Najistaknutiji hrvatski slikar na prijelazu 19. na 20. stoljeće. 

# data[].attributes.subject
VLAHO BUKOVAC                  Vlaho Bukovac (pravo ime Biagio Faggioni,  Blasie Bukovac)(Cavtat,4.srpnja 1855. - Prag, 23.travnja 1922.)hrvatski slikar. Studirao je u Parizu i ondje djelovao petnaestak godina. Došavši 1893. u Zagreb ,postaje središnja ličnost umjetničkog i kulturnog života grada. Okuplja mlade umjetnike i književnike, potiče izgradnju ateljea, Umjetničkog paviljona, osniva Društvo hrvatskih umjetnika i nastoji afirmirati hrvatsku umjetnost u svijetu. Od 1903. do smrti živi u Pragu, gdje je bio profesor na Likovnoj akademiji. Bukovčevo djelovanje u Zagrebu obilježava početak novoga razdoblja u hrvatskom slikarstvu. Tada radi velike dekorativne kompozicije: Dubravka, Gundulićev san na zastoru u HNK. U posljednjoj, praškoj fazi slika i eksperimentira u novousvojenoj poentilističkoj maniri. Bukovac je začetnik i glavni predstavnik hrvatske moderne i ide u red naših najplodnijih slikara. Najistaknutiji hrvatski slikar na prijelazu 19. na 20. stoljeće. 

# data[].attributes.body
Magdalena Popić

# data[].attributes.body
Monumentalna tvrđava, nazivana Gibraltar Dubrovnika, izdiže se 37 metara iznad razine mora, a kroz svoju je povijest imala brojne uloge. Prvenstveni razlog njezine gradnje bio je obrambene naravi, a glavni cilj naravno zaštita dubrovačke slobode. Pisani dokumenti dokazuju da je 14. stoljeće bilo ključno za gradnju ove tvrđave i da je zbog izuzetne važnosti strateškog položaja konstrukcija tvrđave Lovrjenac u nekoliko navrata tijekom 15., 16. i 17. stoljeća bila dorađivana i ojačavana. Kroz taj period očuvanju dubrovačke slobode ozbiljno su prijetili Mlečani. S tvrđave se Grad vidio kao na dlanu, a u njoj je živjelo dvadesetak čuvara na čelu s kapetanom, plemićem koji se mijenjao svakih mjesec dana.

Lovrjenac je trokutastog oblika s tri razine. Debljina zidova prema moru iznosi i do 12 metara dok su oni prema gradu i uvali unutra debeli samo 60 cm. Zidovi sa strane koja je okrenuta Gradu su tanji zbog lakšeg probijanja iz ostalih gradskih kula u slučaju pada tvrđave u neprijateljske ruke.

Iznad vrata koja vode u tvrđavu u kamenu je uklesano “Non Bene Pro Toto Libertas Venditur Auro” – “Sloboda se ne prodaje ni za svo blago svijeta”.
Danas se na Dubrovačkom ljetnom festivalu ovdje izvodi veliki broj dramskih djela, a Lovrijenac je postao poznat u svijetu kao izvanredna pozornica i istoznačnica danskom dvorcu Elsinor za izvedbu Shakespeareovog "Hamleta". Tvrđava je otvorena za posjetitelje.

Nino Borović

# data[].attributes.body
Gradsko Kazalište Marina Držića osnovano je 1944. godine u Dubrovniku i osnovna mu je djelatnost izvođenje dramskih predstava. Prve kazališne predstave održavale su se u doba renesanse negdje među dubrovačkim kućama i ulicama, a najčešće na širokom prostoru ispred Kneževog dvora. To je kazalište nosilo naziv Kneževsko kazalište i korišteno je od 1809. godine do 1817. godine kada je stradala u požaru. U vrijeme austriske vlasti kazališna djelatnost odvijala se u uređenom prostoru kuće Gozze (Gučetić),u periodu od 1823. g. do 1864. g. Zgrada u kojoj Kazalište Marina Držića djeluje danas izgrađena je 1865. g.,a izgradnju je financirao Luko Bonda (Bondić) -Bondin teatar, pod tim imenom djeluje do Drugog svjetskog rata.
1944. g. utemeljeno je  kao Narodno kazalište Dubrovnik, a povodom obilježavanja 400 godina smrti velikog dubrovačkog pisca Marina Držića dobiva današnje ime.
Strop dubrovačkog kazališta djelo je slikara Vlahe Bukovca iz 1901. g., a tema toga djela je "Krunjenje dvostruko na nebu i zemlji". Svečani zastor kazališta s motivima dubrovačkog gradskog života oslikao je suvremeni umjetnik Matko Trebotić 2008. g.

Bruna Grljušić

# data[].attributes.body
1436. godine dubrovačke vlasti s napuljskim arhitektom Onofriom della Cavom potpisuju ugovor o gradnji vodovoda, kojim se u Dubrovnik trebala dopremati voda iz 12 kilometara udaljenog Šumeta, odnosno Rijeke dubrovačke. Vodovod je pušten u funkciju već 1438. godine. Ugovorom je bila predviđena i gradnja dvaju česmi - velika česma izgrađena je 1440., dok se na malu čekalo još dvije godine, do 1442.

Prema povijesnim zapisima, Velika Onofrijeva česma bila je impresivna građevina, no veliki potres 1667. godine teško ju je oštetio i nikad nije u potpunosti obnovljena. Nažalost, nema ni slika koje bi pouzdano prikazivale njen izvorni izgled.

Unatoč tome, radi se o česmi koja i danas djeluje dojmljivo i prilično neobično. Velika česma nalazi se na istočnom kraju Straduna, ima šesnaesterokutni oblik, pri čemu se u svakom kutu nalazi po jedan maskeron iz kojeg teče voda. Na vrhu fontane nalazi se otvorena kupola, koja se vjerojatno razlikuje od one koja se izvorno nalazila na Velikoj česmi. Fontanu okružuje uski kanal, u koji se slijeva voda iz maskerona.
Ena Kapović.

# data[].attributes.body
Ivan Gundulić bio je hrvatski barokni pjesnik. Rođen je u Dubrovniku 8. siječnja 1589. godine kao najstariji sin dubrovačke plemićke obitelji Gundulić. Obrazovao se u Dubrovniku, a nakon završenog školovanja, 1608. postao je član Velikog vijeća. Dva puta je bio knez u Konavlima. Dobio je nadimak Mačica (značenje: mačkica) jer je živio mirno i vrlo povučeno. Njegov književni rad počeo je pisanjem drama u stihu i vjerojatno, pjesama. Najčešći stih Gundulićevih djela jest osmerac, a strofa katren, no javljaju se i drugi oblici. Njegova tri najvažnija dijela su: Dubravka, Suze sina razmetnoga i Osman. Umro je u Dubrovniku, u 49. godini života.
Matej Curić

# data[].attributes.body
Maolozej obitelji Račić jedinstvena je ljepota to je spomen Cavtaske brodovlasničke obitelji Račić. Sagrađena je 1921. na mjestu kapelice Sv, Roka iz XV u Cavtatu. Napravljen je p želji Marije Račić. Građen je od bračkog kamena u obliku kupole i u čitavoj građevini nema niti jednog komada drveta ili nekog drugog materijala. Osim bronce od kojeg su napravljena vrata i zvono. Rađen je po nacrtu kipara Ivana Meštrovića. Čitav mauzolej od ulaza na kojem se nalaze dvije karijadire,  preko svoda prekrivenog glavama anđela poda na kojem se nalazi biblijska povjest koju simboliziraju četiri evanđelista, glavnog oltara i pobočna lađa, pun je simbolike koja predstavlja tri osnovne etape ljudske sudbine: rađanja života i smrti. Na zvonu salivenom također po Meštrovićem nacrtu. Upisana je njegova prekrasna misao: "Saznaj tajnu ljubavi, riješit ćeš tajnu smrti i vjerovati da je život vječan."
Petra Salacan

# data[].attributes.body
DRŽIĆ MARIN( ZVAN VIDRA),HRVATSKI PJESNIK,DRAMSKI PISAC,AUTOR POLITIČKIH TEKSTOVA I GLUMAC.ROĐEN JE 1508,DUBROVNIK,A PREMINUO 2.SVIBNJA 1567.VENECIJA.DOLAZI IZ POZNATE GRAĐANSKE TRGOVAČKE OBITELJI,KOJA JE ZA DRŽIČEVA ŽIVOTA PROŽIVJELA FINACIJSKI SLOM.U DUHU OBITELJSKE TRADICIJE BIO JE ODREĐEN ZA SVEČENIKA.ANA MARIJA RATKOVIĆ

# data[].attributes.body
Dubrovačke zidine su sklop utvrda koje okružuju stari dio grada Dubrovnika.Građene su od 13.do 17.stoljeća za potrebe obrane.Duge su 1940.m,visoke su 25m,prema kopnu debljine 4-6m,a prema moru 1.5-3m.Na četiri strane svijeta,zaštićene su kulama.Unutar zidina za vrijeme Dubrovačke Republike živjelo je oko 2000 stanovnika,a najviše ih je bilo u 15.stoljeću oko 6000 ljudi.Dubrovačke zidine obuhvaća čak 16 kula,tri utvrde(Bokar,Minčeta i sv.Ivan).U gradski obrambeni sustav spadaju još dvije tvrđave-Lovrijenac i Revelin.Najpoznatiji graditelj zidina bio je Ivan Rabljanin.Dubrovačke zidine su simbol Dubrovnika i atrakcija koja se ne propušta,što zbog povijesnog značenjai ljepote i zbog predivnog pogleda. Petar Dević

# data[].attributes.headline
Zastava i grb dubrovacko neretvanske županije

# data[].attributes.subject
Zastava i grb dubrovacko neretvanske županije

# data[].attributes.body
Doznao sam da je zastava podijeljena u dva dijela. Gornja polovica je crvene boje a donja polovica bijele boje. Položaj grba je središnji dio zastave i obrubljen je zlatnim rubom. Neretvanska dolina predstavljena je trupicom. Antonio Glasovic

# data[].attributes.headline
STONSKE ZIDINE               Zidine u Stonu su obrambeni zid i jedan od najvećih fortikacijsko-urbanističkih  pothvata u ukupnoj dužini od 5,5 km, zidine su ojačane sa 40 kula i 5 tvrđava.Povezuju Ston i Mali Ston.Kada je 1334.g. Dubrovačka Republika stekla Pelješac ,bila je potrebna zaštita grada Stona.Prvo je u 30 godina zidan obrambeni bedem (među najdužim u Europi),s jedne na drugu stranu poluotoka,te podignuta dva utvrđena gradića,južno Ston i sjeverno Mali Ston s ciljem okupljanja ljudi za čuvanje i rada u solanama.Zidine su imale veliku važnost, jer su branile solanu koja je Dubrovačkoj Republici donosila 15.900 dukata svake godine, uzgajalište školjkaša i sam grad. Godine 1667 urušilo se oko 0,5 km zidina u katastrofalnom potresu, a zidine su dosta oštećene u potresima 1979. i 1996. godine.Godine 2004. Započela je sanacija zastarjelih zidina, koji ima za cilj omogućavanje posjeta predjelu između Velikog i Malog Stona. Radovi su trebali  biti dovršeni do svibnja 2008.g., ali dotada je obnovljen samo prvotni dio ponad grada Stona. Obnova Velikog zida u Stonu je dovršena 2009.g. i u listopadu je uz naplatu ulaznica otvorena za javnost. 2013.g. je obnovljen je i cjelokupan put do Malog Stona. Za obići prvotni dio potrebno je 15 min, a za doći od Velikog do Malog stona zidinama 30 min.    Ante Šešelj

# data[].attributes.subject
STONSKE ZIDINE               Zidine u Stonu su obrambeni zid i jedan od najvećih fortikacijsko-urbanističkih  pothvata u ukupnoj dužini od 5,5 km, zidine su ojačane sa 40 kula i 5 tvrđava.Povezuju Ston i Mali Ston.Kada je 1334.g. Dubrovačka Republika stekla Pelješac ,bila je potrebna zaštita grada Stona.Prvo je u 30 godina zidan obrambeni bedem (među najdužim u Europi),s jedne na drugu stranu poluotoka,te podignuta dva utvrđena gradića,južno Ston i sjeverno Mali Ston s ciljem okupljanja ljudi za čuvanje i rada u solanama.Zidine su imale veliku važnost, jer su branile solanu koja je Dubrovačkoj Republici donosila 15.900 dukata svake godine, uzgajalište školjkaša i sam grad. Godine 1667 urušilo se oko 0,5 km zidina u katastrofalnom potresu, a zidine su dosta oštećene u potresima 1979. i 1996. godine.Godine 2004. Započela je sanacija zastarjelih zidina, koji ima za cilj omogućavanje posjeta predjelu između Velikog i Malog Stona. Radovi su trebali  biti dovršeni do svibnja 2008.g., ali dotada je obnovljen samo prvotni dio ponad grada Stona. Obnova Velikog zida u Stonu je dovršena 2009.g. i u listopadu je uz naplatu ulaznica otvorena za javnost. 2013.g. je obnovljen je i cjelokupan put do Malog Stona. Za obići prvotni dio potrebno je 15 min, a za doći od Velikog do Malog stona zidinama 30 min.    Ante Šešelj

# data[].attributes.body
Doznala sam da svaka županija ima svoje središte i na čelu je županije župan. Svaka županija ima svoj grb. I doznala sam da u našoj domovini ima 21 županija.

# data[].attributes.body
Mala  Onofrijeva česma

Mala Onofrijeva česma je fontana u središtu Dubrovnika.Nalazi se na istočnom kraju Straduna , uz zgradu dubrovačke Glavne straže .Fontana je vodom opskrbljivala tržnicu . Na  Trgu Luža u Dubrovniku.Postavljena je 1438.godine.Fontanu je projektirao napuljski graditelj ONOFRIO DELLA CAVA po kojem je dobila ime. On je projektirao i VELIKU ONOFRIJEVU FONTANU.Kiparske radove na fontani učinio je Kipar PETAR MARTINOV.U srednjem vijeku  imala je vijersko značenje . Koristili su je samo Kršćani.U neposrednoj blizini bila je židovska fontana  koju su  za opskrbu vodom koristili Dubrovački Židovi .Kasnije  je prenesena na Brsalje.

Luca Musulin

# data[].attributes.body
Orlandov stup je simbol dubrovačke slobode i nezavisnosti. Nalazi se na Stradunu ispred Crkve sv.Vlaha. Izgrađen je 1417.godine,a načinjen je od kamena i prikazuje viteza Ronalda s ispruženim mačem prema gore.
Prema legendi krajem 8. st. gusari su napali Dubrovnik,a grad je obranio upravo Ronald,kojemu je u zahvalnost podignut Stup. Iako priča nije povijesno utemeljena,Orlandov stup je imao i još uvijek ima važno mjesto u Dubrovniku. Nekoć je bio stup srama. Ondje su se čitali važni proglasi i obavijesti.
Stoljećima se na njemu vio dubrovački barjak,a koristio se i kao mjerna jedinica za duljinu. Mjera za duljinu je bio upravo Orlandov - Dubrovački lakat koji je bio dugačak 51,2 cm. Mjera je ucrtana na Orlandovoj podlaktici i na podnožju kipa.
1825.godine oluja je srušila Stup i on je uklonjen sa Straduna, da bi 1878.godine bio vraćen. Orlando je tada okrenut prema sjeveru, dok je do tada  bio okrenut prema istoku.
Danas se na Orlandovu stupu viori hrvatski barjak, tijekom feste sv.Vlaha krasi ga zastava s parčevim likom, dok podizanje barjaka Libertas označava početak Dubrovačkih ljetnih igara.
Mario Jelčić

# data[].attributes.body
Knežev dvor se nalazi u Dubrovniku. To je palača koja je sagrađena kao sjedište vlade i stan kneza. Knez je bio najviša politička funkcija u Dubrovačkoj Republici.

U Kneževom dvoru knez je imao svoj ured i stan u kojem je boravio tijekom mandata, odvojen od svoje obitelji. Za to vrijeme nije smio napuštati dvor osim u slučaju državničkih razloga. Preko noći bi čuvao ključeve od grada koje je ujutro na vraćao narodu. U prostoru Kneževa dvora nalaze se dvorane Velikog i Malog vijeća, državne kancelarije, sudnica, zatvor, oružarnica i barutana.

Na ulazu je latinski natpis Obliti privatorum publica curate ("Zaboravite privatno i brinite se za javno").

Danas je zgrada Kneževog dvora povijesni muzej u sklopu Dubrovačkih muzeja.

Luka Soče

# data[].attributes.body
Moreška je viteški bojevni mačevni ples nastao oko 12. stoljeća na Mediteranu. Sam naziv "Moreška" nastao je po Maurima.
Pretpostavlja se da je prva moreška izvedena u španjolskoj Leridi 1150. godine kao spomen na istjerivanje Maura.
Prvi podaci o moreški na našim prostorima datiraju iz 1273. godine u Trogiru. U Hrvatskoj se ova viteška igra od 15. stoljeća svake godine izvodi na Korčuli.

Pretpostavlja se da je Moreška u Korčulu došla u 16. stoljeću iz Španjolske, preko Južne Italije i Dubrovnika. Kasnije, kroz stoljeća Moreška je iščezla s Mediterana pa se danas samo nazire u nekim dijelovima dok se u Korčuli duboko ukorijenila i u današnjem obliku kao atraktivni bojni ples s mačevima je jedinstvena u svijetu.

Moreška nije samo bojni ples, već je karakterizira i dramska radnja.

Četiri stoljeća duga tradicija Moreške u gradu Korčuli morala je ostaviti duboki trag u biću Korčule. Korčulanska djeca od rođenja maštaju o danu kada će smoći dovoljno snage da u ruke uzmu mač od Moreške ili da djevojke dovoljno stasaju kako bi možda bile izabrane za Bule.

Upravo kontrast između prijateljstva u životu i neprijateljstva na plesnom podiju, današnju Morešku opet čini realnom i velikom, plemenitom i jedinstvenom.

Danas, Morešku izvode dva društva, prenoseći je s generacije na generaciju. Učenje Moreške počinje sa desetak godina pa tako svake godine zainteresirani mladići, ali i cure otočne zime upotpunjuju učenjem i njegovanjem kulturne baštine.
ŽARKO UTOVAC

# data[].attributes.body
Lana Franić

# data[].attributes.body
U staroj jezgri grada Dubrovnika u samom dnu šetnice Stradun, iza Orlandova stupa, nalazi se crkva svetog Vlaha zaštitnika grada Dubrovnika.
26.veljače 1348.g. Veliko vijeće donosi odluku o gradnji crkve svetog Vlaha koja je bila simbol neovisnosti Dubrovčana o Mletačkoj vlasti. Dubrovački nadbiskup Ilija Saraka je postavio kamen temeljac.
1558.g. u crkvu su postavljene orgulje poznatog orguljara Colombija. Međutim uslijed velikog požara 1706.g. romanička crkva je u potpunosti uništena. Nova barokna crkva izgrađena je u razdoblju od 1706.g. do 1715.g. po nacrtima mletačkog graditelja Marina Groppelija. Crkva ima bogato ukrašeno pročelje s portalom, a ispred njega su široke stube. Središnji prostor nadvišen je kupolom. Na glavnom mramornom oltaru nalazi se pozlaćeni srebreni kip svetog Vlaha koji u rukama drži maketu grada prije potresa 1667.g. Taj kip je preživio i potres i požar u crkvi. Svake se godine 03. veljače slavi Festa svetog Vlaha s velikom procesijom na Stradunu.

Lucija Bjeliš

# data[].attributes.body
Marin Getaldić je hrvatski matematičar i fizičar, rođen u Dubrovniku  1568. godine i preminuo u Dubrovniku, 7. ili 8. IV. 1626 godine. 1588. godine primljen je u Veliko vijeće i do 1590. vjerojatno obavljao poslove u službi Dubrovačke Republike, a potom administrativnu i sudsku vlast u Janjini na Pelješcu. Od 1995. do 1603. je putovao u London, Antwerpen, Pariz i Italiju i upoznao brojne znanstvenike koji su utjecali na njegov rad u matematici i fizici. Godine 1603. vratio se u Dubrovnik, gdje se bavio optikom i u Betinoj špilji izvodio pokuse s paraboličnim zrcalima. Godine 1606. bio je jedan od dvojice poklisara koji su odnijeli godišnji danak Dubrovačke Republike sultanu u Carigrad.

Bavio se praktičnom primjenom matematike u rješavanju geodetskih problema. Tako je, primjerice, određivao zemljopisnu širinu Carigrada i Dubrovnika, a posebno je zanimljiv njegov pristup određivanju volumena Zemlje. Za njegovo je rješenje predložio vlastitu, čisto geodetsku metodu, objavljenu posmrtno u djelu O analitičkom i sintetičkom u matematici.

U svom prvom djelu Unaprjeđenje Arhimeda ili o različitim vrstama tijela uspoređenima po težini i veličini (1603.) određuje odnose između težine i obujma raznovrsnih tijela i pri tome upotrebljava stroge pokuse. Druga njegova djela su Nekoliko napomena o paraboli (1603.), Dopuna galskog Apolonija ili probuđena djelomično sačuvana geometrija dodira Apolonija iz Perge koje dopunjuje Vièteovu restauraciju djela o dodirima Apolonija iz Perge, djelo Oživljeni Apolonije ili obnovljena geometrija priklona Apolonija iz Perge  (1607.–13.). Djelo Zbirka različitih problema (1607.) rješava 42 matematička problema od kojih je neke uzeo od Regiomontanusa, Claviusa i Grienbergera, a neke dodao sam. Reprint-izdanje sveukupnih Getaldićevih djela izašlo je u Zagrebu pod nazivom Opera omnia (1968).

Ani Bjeliš

# data[].attributes.body
Na zapadnoj strani grada, pod zaštitom bedema i neosvojive Minčete, smjestio se samostan Male braće. On i Dominikanski, dragocjena su kulturno - umjetnička i povijesna ostavština Dubrovačke Republike. Stari Franjevački samostan bio je nekad izvan gradskih zidina, i predgrađu Pile, pa su se zbog nastalih ratnih opasnosti koje su zaprijetile Republici početkom 14. stoljeća, morali franjevci preseliti u grad, stari samostan srušiti i novi graditit u prostoru zaštićenom gradskim zidinama. Gradnja samostana počela je 1317. godine i trajala godinama. Samostansk kompleks obuhvaća veliki prostor, sve od Place do tvrđave Minčeta. Pojedini su dijelovi tijekom stoljeća nekoliko puta stradali i rušili se, posebno za vrijeme velikog potresa 1667. godine, kada je potpuno stradala i prekrasna crkva, jedna od najljepših i najbogatijih u ondašnjem Dubrovniku.

Od prvobitnog izgleda crkve, sačuvala su se samo južna vrata nadsvođena skulpturom Piete, izuzetne ljepote i umjetničke vrijednosti, uokvirene arhivoltom u gotičkom stilu. Ovaj monumentalni portal i danas svjedoči o nekadašnjoj ljepoti crkve, a ujedno je jedan od najznačajnijih ostvarenja kasne gotike u Dubrovniku. Izgradili su ga braća Petrovići, Dubrovački majstori 1499. godine. Klaustar samostana ubraja se među najljepša graditeljska ostvarenja Dubrovnika. Ambijent izuzetne harmonije u raskošnom dekoru kamena, uokviren kolonadom dvostrukih heksafora, s kapitelima od kojih je svaki različit i neponovljiv - djelo je domaćeg majstora Mihoja Brajkova iz Bara, koji je radove izveo sredinom 14. stoljeća. Ovaj klaustar ujedno je i raskošno ostvarenje kasne romanike na našim obalama.

Osim ovoga, samostan ima još jedan (gornji) gotički klaustar, samo za upotrebu samostana, nedostupan javnosti, koji je također nadživio veliki potres. U sklopu ovog samostana djeluje još i danas ljekarna, osnovana kad i ovaj samostan, 1317. godine, jedna od najstarijih u Europi (treća po vremenu osnivanja), a po neprekinutom kontinuitetu svoga rada od osnivanja sve do danas, možda i najstarija u Europi. Samostanska bibioteka ubraja se među najznačajnije stare biblioteke u hrvatskoj, a i u svijetu. Čuva bogato kulturno - povijesno blago Dubrovnika, između ostalog više od 1200 starih rukopisa neprocjenjive kulturne i povijesne vrijednosti, 137 inkunabula, 7 knjiga starih crkvenih korala. Ukupno 20.000 različitih primjeraka.

Divna Dragobratović

# data[].attributes.body
PALAČA SPONZA DUBROVNIK

Građena je od 1516. do 1521. godine. Gradili su je dubrovački majstor Paskoje Miličević i braća Andrijić s Korčule, od 1516. do 1520. godine.

Za vrijeme Dubrovačke Republike, imala je razne funkcije. Bila je carinarnica, državna blagajna, banka, kovnica novca, škola i riznica. Palača je prvobitno bila namijenjena za carinarnicu u kojoj se carinila trgovačka roba što su je trgovci donosili iz svih krajeva svijeta. Atrij palače s arkadama, bilo je najživlje trgovačko središte i sastajalište poslovnih ljudi Republike. U jednom je krilu bila državna kovnica novca koju je Republika osnovala 1377. godine, i koja je u ovoj palači neprekidno djelovala sve do pada Republike. Vrlo brzo, već potkraj 16. stoljeća, Divona postaje i kulturno središte Republike kada je u njoj osnovana prva književna institucija u Dubrovniku - "Akademija složnih" u kojoj su se okupljali najobrazovaniji građani Dubrovnika i tu su raspravljali o književnosti, umjetnosti i svim znanstvenim dostignućima svoga vremena. U njoj je organizirana i prva škola u Dubrovniku.

Francuski kipar Bertrandus Gallicus izradio je medaljon u reljefu, na kojem je monogram Isusa u pratnji dva anđela. Skladišni odjeli nazvani su po svecima. Na nadsvođenom prolazu atrija piše na latinskom jeziku: Fallere nostra venant et falli pondera; meque pondero cum merces ponderat ipse deus. (Nama je zabranjeno varati i krivo mjeriti; i kad važem robu; sa mnom je važe sam Bog).

Danas je u palači smješten Državni arhiv u Dubrovniku, koji čuva povijesnu građu Dubrovačke Republike s materijalima najstarije povijesti Dubrovnika i njegova područja od proteklih stoljeća do najnovijeg vremena. A i palača sama postala je na svoj način jedna od dragocjenijih dokumenata tog arhiva. Neoštećena u potresu, postojano je dočekala i naše vrijeme.

Na trgu pred Sponzom svake se godine svečano otvara Dubrovačke ljetne igre. S terase iznad trijema ispred Sponze glumci odjeveni u kostime kneza i dubrovačke vlastele evociraju davna vremena kulturnih manifestacija i slobode Dubrovačke Republike.

Danas se u palači Sponzi nalazi Spomen soba poginulim hrvatskim dubrovačkim braniteljima.

Nika Juračić

# data[].attributes.body
Etnografski muzej nalazi se u staroj žitnici iz 16. stoljeća...
Svoje začetke ima u zbirci tradicijske kulture, koja se počinje formirati u prvim desetljećima 20. stoljeća. Znatno povećava svoj fond primjercima narodnih nošnja i vezova koje u više navrata donira velika dobrotvorka Muzeja Jelka Miš (1875. - 1956.).
S vremenom zbirka prerasta u Etnografski odjel Dubrovačkog muzeja, i on 1950. otvara svoj prvi postav izvornoga etnografskoga narodnog rukotvorstva u dubrovačkom kraju na drugom katu Tvrđave sv. Ivana.
Na Kandeloru, 2. veljače 1991. godine otvoren je današnji stalni postav Etnografskog muzeja u zgradi žitnice Dubrovačke Republike, kojoj popularno ime Rupe potječe od naziva za podzemna spremišta žitarica, isklesana u kamenu živcu ili sedri. Izgrađena je bila 1590. kao trokatnica s petnaest skladišnih bunara u prizemlju i prostorima za sušenje na gornjim katovima. U katastrofalnom potresu 1667. zgrada je znatno oštećena pa je nakon obnove pretvorena u dvokatnicu kakva je sačuvana do danas.
Fundus Etnografskog muzeja Dubrovačkih muzeja danas ima oko šest tisuća petsto predmeta etnografske baštine dubrovačkoga kraja, hrvatskog naroda i naroda susjednih država. Osobito se izdvajaju zbirke narodnih nošnja iz Dubrovačkoga primorja i Elafita, Konavala, Mljeta, Lastova, Pelješca, Korčule, Rijeke i Župe dubrovačke.
Stalni postav u prizemlju zgrade prikazuje skladištenje žita in situ, dok je na prvome i drugom katu predočeno tradicijsko gospodarstvo i ruralna arhitektura dubrovačke okolice uz svečane nošnje, među kojima se ističu unikatni primjerci iz 19. stoljeća, sa svom raznolikošću tekstilnoga rukotvorstva u dubrovačkom kraju.
Sara Prović

# data[].attributes.body
Zavičajna kuća Konavle osnovana je 1974. g. Nalazi se u Čilipima u kući iz 1909. g. Prije Domovinskog rata u njoj su bile narodne nošnje. U ratu je bila spaljena do temelja. Danas su u muzeju u stalnom postavu izložene su ženske i muške narodne nošnje Konavala iz različitih perioda, ostalo tekstilno rukotvorstvo te nakit, oružje, glazbala, umjetničke slike, fotografije i razni drugi uporabni predmeti. Osim etnografske zbirke u Zavičajnom muzeju Konavala čuva se ostavština Vezilačke udruge Cavtat koja je djelovala u Cavtatu do II. Svjetskog rata pod vodstvom Jelke Miš. Iznimnu vrijednost te zbirke čine uzornici veza iz naše i susjednih zemalja koje je Jelka Miš prikupljala za života.

Luka Postrimovski