# data[].attributes.headline
Інтерв'ю з людиною, що надихає!

# data[].attributes.subject
Інтерв'ю з людиною, що надихає!

# data[].attributes.body
У рамках проекту Active Citizens Ukraine я поставила декілька питань чудовій людині Асі Виховській.

#active_citizens_ukraine

🤔-Розкажіть про себе, чи були ви такою активною у свої шкільні та студентські роки?
😊-Скільки себе пам'ятаю, я завжди у постійному русі!
Спорт, поїздки, музика, квести, різноманітні програми і всюди я!😃
В мене завжди домінує прагнення спробувати і навчитись чомусь новому, навіть, якщо опісля, я цим не займатимусь.
Мене часто називають "душею колективу", адже відмінно справляюсь з організацією людей навколо і дуже тішуся, що можу запалювати іскринки активності і щастя в інших!

🤔-Звідки надихаєтесь, як виникають такі чудові ідеї для роботи?
😊-Я, без перебільшення, люблю те, чим займаюсь, тому цікавим ідеям завжди є місце у моїй голові!🤔
Мене захоплює нестандартний підхід до роботи і в кожному проєкті намагаюся продумати все до найменших деталей, щоб отримати, направду, унікальний і оригінальний культурний продукт.
Все, що ми робимо, робимо з любов'ю ❤️, звідси і натхнення, і мотивація творити прекрасне!

🤔-Чи бувають у Вас так звані "дні вигорання"? Якщо так, то як з ними боретесь?
😊-Я б, радше, назвала цей час "годиною вигорання". Таке буває опісля масових заходів, коли всі сили останніх тижнів, місяців були вкладені у конкретну ціль... Все відбулося успішно, емоції переповнюють і тут запитання: "А що далі?!"
А пошук відповіді триває насправді недовго. Через кілька годин нова ідея, нова мета і вперед до нових звершень!
Побороти вигорання можна лише заново наповнившись, а тут у кожного своє: відпочинок, нова діяльність, тиша чи чергова активність, а відновити ресурс - позитивними емоціями, тому частіше посміхайтеся!🙂🤗
-Дуже дякую за відповіді❤️ успіху вам в подальших проектах і побільше креативних ідей❤️

# data[].attributes.body
#active_citizen_lviv
У цієї людини, попри свій молодий вік, великий досвід в активній діяльності щодо розвитку молодіжної роботи, реалізації цікавих та корисних проєктів. Вона є менеджеркою із залучення ресурсів у Львівському обласному молодіжному центрі, фасилітаторкою програми «Активні громадяни», засновницею Memories events school та мегаактивною, позитивною і щирою людиною. Ця дівчина – це Христина Мокрій – людина, яка мене надихає. Щоб краще зрозуміти про що це я – читайте в інтерв’ю ⬇️ (в рамках програми "Активні громадяни")

🤓- Христино, якою Ви були в дитинстві? Чи були так само активною, як і зараз, у дорослому житті – брали участь у всіх можливих заходах, чи то в школі чи, можливо, в народному домі?
- Так, в дитинстві я також була активною. Спогади з садочку лише з домашніх архівних відео, на яких я любила дуже багато співати. Щодо школи – так, я також була активною попри те, що навчалась посередньо. Активно брала участь в житті шкільного парламенту, як староста класу, як заступник і мені це дуже подобалось. Завжди брала участь у всіх святах, які організовувались в школі, адже моя мама також вчителька, тому я старалась допомагати викладачам в організації свят.
У Соснівці (звідки я родом), хоча це маленьке містечко, було де розвиватись. Там є музична школа, в яку, я, на жаль, не потрапила, і було багато дитячих клубів. Я себе повністю шукала, мабуть побувала на всіх гуртках у пошуках себе: ходила на гурток пошиття м’якої іграшки, на малювання, на вокал, входила в Маріїнську дружину в церкві (дуже люблю церкву, при якій діяла катехитична школа, де ми проходили навчання), пробувала себе співати в хорі, але більш по духу мені підходила вівтарна дружина. Потім я себе пробувала в хореографії – у нас при народному домі діє народний танцювальний ансамбль «Червона рута», в якому я трішки брала участь, а згодом перейшла на сучасний танець. Також не довго, але ходила на бокс. В школі також ходила на баскетбол. Всюди пробувала себе. І ще: в мене була дуже класна викладачка (на жаль, вона вже не з нами), яка прищепила мені любов до виступів, до дітей, любити те, що ти робиш і не боятися публічних виступів (а я, власне, боялась навіть не так виступів, як того, що про тебе скажуть люди з боку…).
Часто батьки навіть не знали, що я записалась на якийсь гурток. Я записувалась, пробувала і як тільки розуміла, що це не моє, шукала інше заняття. Все залежить від оточення. От в мене була подружка, також така активна, вона дуже гарно співала, і я також хотіла зрозуміти: «а що ж мені добре вдається?», тому і пробувала себе всюди.
В нас на той час не було громадських організацій, молодіжних центрів. Було три школи, які об’єднував один активний старшокласник щодо спільних молодіжних заходів. Однак, згодом він закінчив школу, поступив і вся ця активна робота припинилась, не було людини, яка б продовжила цю справу.

🤓- Чому Ви вирішили займатися тим, чим займаєтесь: проектуванням,
Розвитку можливий для молоді, просто буті соціально активною ЛЮДИНОЮ, віддаваті Частинку себе, ділитись своими знань та досвідом? Коли до Вас прийшла розуміння того, что така діяльність для Вас важліва?
- Це, насправді, прийшла Досить поступово.
Коли я поступила, я жила в квартирі, на відміну від моїх одногрупників, які проживали в гуртожитку і мали можливість ще після занять спільно проводити час та більш здружуватись. Мені було досить нудновато, оскільки я привикла до активного темпу життя. На той момент я знала лише про декілька організацій і не знала, що їх насправді так багато. Бо, в принципі, чим більше ти поринаєш у волонтерську діяльність, тим більше дізнаєшся про можливості. Я спершу спробувала себе в AIESEC, там я знайшла своїх найкращих друзів. Хоча з того моменту пройшло вже шість років і багато з них роз’їхались по різних країнах, ми і надалі товаришуємо, спілкуємось. Робота там, в AEISEC – це про вихід із зони свого комфорту, оскільки це спілкування з іноземцями і ти маєш з ними якось розмовляти, знаходити спільну мову, а на той час з англійською в мене було складнувато, тому потрібно було шукати якісь виходи. Такий був мій старт…
Після AEISEC я пішла в ENACTUS – це було соціальне підприємництво. Там я мала змогу спробувати себе в якості лідера. Тому, що на той момент, коли я туди потрапила, старші учасники вже покинули цю організацію - пішли працювати, тому коли ти розумієш, що ця справа класна і вона має продовжуватись, то розумієш і те, що маєш взяти відповідальність за це на себе і побути лідером. Це мені дуже сподобалось.
Коли я виїхала зі свого маленького містечка, я також хотіла досягнути успіху у великому місті, залишитись тут. Звичайно, як кожні батьки, мої також хотіли працевлаштувати мене по спеціальності через свої знайомства, але це мені дуже не подобалось. Я дійшла до такого висновку, що сама в змозі заводити свої знайомства і досягнути успіху своєю працею. Згодом я потрапила в Львівський обласний молодіжний центр, який тоді починав свою діяльність. Дуже сильно на мене вплинув Андрій Ковальський, який тоді був директором центру, він запитав: «-Чого ти хочеш тут досягнути, якщо ти можеш повернутися назад у своє містечко і робити все, для того, щоб воно розвивалось? Бо найлегше говорити, що «все погано», «не хочу повертатися», а можна поїхати і почати приносити користь там». Мене його слова справді зачепили. Я почала згадувати, що в нас профорієнтації не було, я до кінця не знала ким мені стати, половину професій я не знала, я не знала про ті можливості, які у Львові…, просто потрібна була мотивація. Мені якось шкода стало, що більш зосередила своє життя, щоб їздити по області розкривати можливості для молоді. І я зрозуміла, що є дуже багато молоді, яка хоче бути активною, а батьки – старше покоління, часто не розуміють навіщо дитині займатись, на приклад, волонтерством. І, власне, ця зневіра батьків, зниження мотивації дуже впливає на дітей, на їхню можливість бути соціально активними. І я захотіла їздити і розкривати різні можливості для дітей та молоді. І побачила, що бажаючих бути активними насправді є досить багато, але на їхнє рішення дуже впливає оточення, яке часто не розуміє цього бажання…Дуже класно є відкривати для цих дітей щось нове, спонукати їх робити щось корисне в своїй громаді.

🤓- Звідки Ви черпаєте сили та натхнення, адже така активна праця вимагає
чимало зусиль, витрат енергії; як Ви боретесь з емоційним вигоранням?
- Так, вигорання – це досить актуальна тема. Коли ти довгий час працюєш, не відчуваєш віддачі, втомлюєшся, бо, знову ж таки, не все залежить від зарплати… Коли ти починаєш якийсь проект ти хоче його ідеально зробити і всі деталі забирають досить багато часу, так як не хочеться робити просто «для галочки», «бо треба». На ці всі речі виділяється досить багато часу і іноді ти забуваєш про особисте життя, ти просто живеш на роботі, роботою, ти забуваєш про себе, а час біжить дуже швидко. Коли я їду на якийсь тренінг і там отримую нову інформацію, це мене надихає. Я бачу таких самих людей – таких «вар’ятів», з ними спілкуюся і від них черпаю натхнення, коли разом вчимось, дізнаюсь нову інформацію – отримую натхнення щоб її обов’язково попрактикувати і спробувати здійснити щось нове. Також мене мотивує коли ти бачиш свій результат. Ти розумієш, що ти не просто так стараєшся і це мотивує далі працювати в тому напрямку. Хоча результат потребує певного часу. Також люди, колеги, друзі, які поруч, які також працюють багато і я також хочу так працювати, я ж теж можу. І це також мотивує.

💙💛- Щиро дякую Вам, Христино, що поділились своєю історією, за Вашу активну життєву позицію, що Ви активно розвиваєте можливості для молоді Львівської області, культуру волонтерства і надихаєте бути соціально активними та творити зміни у своїх громадах! Успіхів Вам і надалі у своїй діяльності! Нехай здійсниться все задумане!

# data[].attributes.headline
Інтервʼю з людиною що надихає!

# data[].attributes.subject
Інтервʼю з людиною що надихає!

# data[].attributes.body
Хочу познайомити вас з милою,доброю,чуйною,позитивною,активною дівчинкою,моєю маленькою подругою.
Яна Недорубан.
- Яночка,чи береш ти активну участь в соціальному житті міста?
Яна: Так беру.
- Що саме тебе до цього надихає?Чому ти це робиш?
Яна: Я турбуюся про своє місто та оточуючі ліси.Адже вони є нашими легенями.Навесні разом з подружками ми вирішили зібратися та прибрати територію біля одного з храмів нашого містечка.Нас підтримали батьки та їхні друзі,вони допомогли вивезти сміття.Цим прикладом ми хотіли показати що добрі справи робити не важко.Такі прибирання ми активно організовуємо регулярно.Разом з сестрою ми допомагаємо бездомним тваринам.Одну з собак на імʼя Блеккі,ми вилікували,та знайшли їй справжню сімʼю.Зараз слідкуємо за її життям на сторінці у фейсбук.Люблю проводити час активно.Влітку у  дворі влаштовую круті тусовки з друзями:)))
- Хто тебе надихає?
Яна: Мене надихнула шведська школярка Грета Тунберг,яка активно веде боротьбу проти змін клімату на Землі.Я хочу своїми силами теж долучитись до покращення життя на нашій планеті.Почала з Соснівки:)
- Про що ти мрієш?
Яна: Дуже хочу.щоб наше місто стало першим в Україні,яке перейшло на альтернативну енергію.А також аби все сміття сортувалося,та перероблялося.
- Яка ж ти молодець!
-  А коли на вулиці дощ?Сумно?Як піднімаєш собі настрій?
Яна: Слухаю музику,спілкуюся в зумі,та шию еко торбинки.які потім дарую друзям:))

# data[].attributes.headline
Інтерв'ю з львівською фотографинею Оленою Павлишин

# data[].attributes.subject
Інтерв'ю з львівською фотографинею Оленою Павлишин

# data[].attributes.body
https://docs.google.com/document/d/10ZG0jDe8UHo7M8VysHGrnX8OzCF10kIZsitKsuLXbLU/edit?usp=drivesdk

# data[].attributes.body
Привіт всім! Сьогодні я б хотіла поділитись відповідями на декілька запитань, які я отримала від засновниці молодіжної організації "DreamTeam" - Наталії Васурчак.
- Що тебе наштовхнуло на роботу з молоддю?
- Я помітила, що у Старому Самборі немає ніякої молодіжної громадської організації окрім Пласту. Мені це не дуже сподобалось. Побачивши роботу колег, у яких вже були свої команди, в голові промайнула думка про створення чогось подібного і на наших теренах. Ось так і виникла ідея про об'єднання молодих активних громадян, які хочуть змінювати рідне місто на краще, підняти його рейтинг. DreamTeam - перспективна, активна, креативна, сучасна молодь яка змінює сіру буденність міста в свято.
- Наталь, а які основні якості повинні бути у молодого покоління?
- Насамперед - це мати дуже велике бажання до змін та бути до них готовими. Їм потрібно вміти комунікувати не лише з однолітками, а й із старшим поколінням та дітьми. Молодь повинна цікавитись подіями в Україні та у світі. Вони мають бути взірцем і прикладом, який хочеться наслідувати. Я вважаю, що вони мають свою власну думку, яку потрібно вчитись висловлювати та відстоювати, а для цього юним громадянам треба бути начитаними та розвиватись у різних напрямках, не обмежених лише школою. А щоб розумні думки реалізовувались, молоді однозначно потрібно вести здоровий спосіб життя, так як "у здоровому тілі, здоровий дух". І не забуваємо про впевненість, бо вона знадобиться, щоб неухильно іти до своєї мети, не оглядаючись на страхи минулого.
- І наостанок хотілося б дізнатись, що ж саме тебе мотивує?
- Думаю, перш за все мене мотивують випробування, можливі поразки, яких хочеться уникати. Я кожного дня доводжу собі і рідним, що я - не здамся, я - все зможу. Але за останні 2 роки для мене найбільшим мотиватором став DreamTeam, я для них, вони для мене. Ще одним мотивуючи фактором у моєму житті є наявність лідерських якостей, які допомагають та підштовхують до дій. Щоб реалізовувати свої ідеї та проекти треба багато працювати, а щоб багато працювати треба робити впевнені кроки, "крізь терни до зірок".

# data[].attributes.headline
Інтерв'ю з ЛЮДИНОЮ, що надихає

# data[].attributes.subject
Інтерв'ю з ЛЮДИНОЮ, що надихає

# data[].attributes.body
Світлана Видра - людина, яка мене надихає в плані організації роботи з молоддю, проєктної діяльності та в інших сферах життя.
Оксана Бойко

Світлано, поділіться, будь ласка, Вашим секретом успіху у сфері молодіжної політики.
Svitlana Vydra

Наша формула успіху :

Згуртована команда + круті ідеї + злагоджена робота = успішна діяльність

Неймовірне бажання розвивати громаду; втілювати амбітні ідеї нашої молоді;

створювати підгрунтя для активізації міжсекторальної співпраці - основні орієнтири розвитку молодіжної політики у громаді.
Оксана Бойко

Хто є автором ідей таких чудових, оригінальних та неповторних мистецьких проєктів від Вашого колективу (громади)?
Svitlana Vydra

Ідейниця, натхненниця, "душа колективу" - Ася Виховська , за сумісництвом завідувач Народного дому смт. Лопатин. Саме з її уст звучать ідеї для створення чергових унікальних мистецьких проєктів. У неї прекрасне вміння залучити та надихнути до активної діяльності увесь колектив, а опісля, командно, тішитись кожним новим досягненням!
Оксана Бойко

Розкажіть, будь ласка, що Вас надихає та мотивує в усіх Ваших починаннях.
Svitlana Vydra

Рушійною силою у всіх починаннях є ЛЮДИ!

Вони надихають і мотивують, гідно оцінюють і часом критикують, однак саме ось така гармонія дає сили рухатися вперед і досягати нових висот.

Я, направду, дуже тішуся, що у своїй діяльності можу бути для когось "тою, що надихає!", а я надихаюсь кожним із Вас!

Svitlana Vydra

Оксана Бойко, щиро дякую за розмову!

Вам бажаю успіхів в усіх починаннях!
Оксана Бойко

Я щиро дякую Вам, Світлано, за те, що знайшли час на це інтерв'ю, за відверті та змістовні відповіді.

# data[].attributes.headline
Інтерв'ю з людиною,що надихає!

# data[].attributes.subject
Інтерв'ю з людиною,що надихає!

# data[].attributes.body
#active_citizen_lviv
Хочу вам представити чудову, щиру,добру,позитивну,творчу, креативну  Оксану Рубай  радниця міського голови Апарату виконавчого комітету ЛМР.

Оксана,Ви берети активну участь в соціальному житті міста. Що Вас надихнуло до цього? Як Ви почали це робити?
Волонтерю я з шкільної лави, ставши віросвітлянкою, підтримую сім'ї, в яких народилась дитина з ментальними вадами. Переконана, що людина зобов'язана жити відповідально, віддаючи частинку свого тим, кому в даний момент життя важче. Надихнули мене до такого життя мої  батьки.

Хто є в даний період вашим натхненником по життю, дивлячись на якого або заради якого ви готові працювати і підкорювати нові висоти?
Від недавна - моя трирічна  хрещениця. Заради неї я готова "пересувати гори", долати вершини.

Які дитячі мрії ви не реалізували, але вони до сих пір вас ваблять?
Побувати в Діснейленді.

Коли у Вас поганий день, що Ви робите, щоб себе почувати  краще?
Йду до театру або ж дивлюсь якийсь мотивуючий фільм на реальних подіях, якщо дозволяє погода - їду за місто.

# data[].attributes.headline
Інтерв’ю з людиною, що надихає! 

# data[].attributes.subject
Інтерв’ю з людиною, що надихає! 

# data[].attributes.body
У рамках проєкту Active Citizens Ukraine я поставила декілька питань художниці, чудовій людині та моїй подрузі Ярині Кашебі.   #active_citizens_lviv

- хто ти і що цікавого можеш розповісти про себе?

- Мене звати Ярина, мені 18 років. Зараз я навчаюсь в Українській академії друкарства на кафедрі станкової та книжкової графіки. З дитинства я полюбляла малювати і вирішила пов'язати з цим свою майбутню професію, тому зараз я займаюсь ілюструванням творів, навчаюсь різними видами естампу, опановую комп'ютерні програми цифрової графіки. Крім того, захоплююсь стріт артом та малювала мурали. Загалом, я не люблю байдикувати та завжди стараюсь зайняти себе чимось. У вільний час люблю дивитися фільми та відпочивати з друзями,що не менш важливо для початку наступної роботи

- чим ти надихаєшся і що для тебе є мотивуючим фактором?

- Насамперед моя головна мотивація зосереджена в думках, адже хто, як не я, може змусити мене працювати далі. Тільки чітка ціль може в майбутньому диктувати тобі наступні кроки. Звичайно, самоконтроль не завжди працює на всі 100%, тоді включаються зовнішні чинники - навіщо і для кого я це роблю. Мене підтримують мої близькі та рідні, тому це також дуже важливо. Взагалі, я простежила за собою, що у загальному мене надихають лише реальні люди, реальні приклади. Коли я бачу справжний успіх у творчій сфері, якого добилася знайома мені людина, я намагатимусь вивчити всі її кроки, які вона робила для цього. Тому, як висновок можна сказати, що надихають мене самі люди.

- чим ти можеш надихати інших?

- Найчастіше мене запитують "Як ти все встигаєш?" і я думаю, відповідь в самодисципліні. Так вже сталось, що я люблю все планувати, і якщо дотримуватись цьому - багато що встигається зробити. Це стосується що праці, що відпочинку. Тому коли ти впевнений в собі, ти можеш бути спокійний всередині. Цим я і хочу повсякчас ділитися з іншими, позбавити їх від непотрібних хвилювань і ускладнень. Адже це робить процес лише гіршим, і я це прекрасно знаю по собі. Напевно, надихаючи людей дивитися на все простіше, я і сама цьому більше вчусь, проте в душі.