# data[].attributes.headline
Показ присвячено інформаційним технологіям...

# data[].attributes.subject
Показ присвячено інформаційним технологіям...

# data[].attributes.body
А верніше тому, як вони витісняють кохання та почуття. Тут я у втіленні любові, яку захопили у полон соціальні мережі, але в кінці мій персонаж переміг...Якби ж і в житті...

# data[].attributes.headline
А чи може у справжнього кохання "сісти  батарейка"?....

# data[].attributes.subject
А чи може у справжнього кохання "сісти  батарейка"?....

# data[].attributes.headline
А ваша совість з вами говорить?...

# data[].attributes.subject
А ваша совість з вами говорить?...

# data[].attributes.headline
Ми самі творимо свою історію, не жалійтеся на авторів..

# data[].attributes.subject
Ми самі творимо свою історію, не жалійтеся на авторів..

# data[].attributes.headline
Просто фото...

# data[].attributes.subject
Просто фото...

# data[].attributes.body
Знаєш, ми можемо з тобою працювати в тандемі, можемо разом сміятись над жартами зрозумілими лише нам, можемо розмовляти на філософські і психологічні теми і це завжди цікаво. А ще, ми можемо двигати мебель, вміщати диван 160 в прохід 170 (гуманітарій все ж таки), можемо будувати конструкції, що не снились жодному конструктору, просто для фіксації камери, можемо знімати сюжети з жартами, сміхом, танцями. І це неймовірно подобається всім нам. Раніше, ніхто, особливо, не затримувався в мої "подругах". Саме тому "СССЧ" це вже одна наша велика сім'я.

# data[].attributes.headline
Страх під назвою "що подумають про мене інші?"🤔

# data[].attributes.subject
Страх під назвою "що подумають про мене інші?"🤔

# data[].attributes.body
Ця проблема є дійсно вагомою, адже не тільки змушує нас весь час хвилюватися про свої вчинки, а й створює умовну клітку.#️⃣ Ми боїмося казати правду, яка може когось образити, боїмося відстоювати свої права в різних інстанціях, магазинах та закладах, де з нами повелися не правильно, боїмося ризикувати, змінювати умови життя та багато іншого. 😟
Можна жахнутися, якщо дізнатися, що люди про вас думають, причому ця думка заснована на необґрунтованих чутках, неправильному трактуванні слів чи дій.😵 Чомусь деякі вважають, що так зване 🔊"сарафанне радіо"варте уваги... На підтвердження цієї думки можу навести приклад.⬇️ Буквально кілька днів тому подзвонила мені бабуся і роздратованим голосом почала мене вичитувати. Після того як я її заспокоїла і попросила пояснень я дізналася, що... Я ЧОРНА ВІДЬМА, ЯКА ГАДАЄ ЛЮДЯМ ЗА ГРОШІ!😱 Така інформація до неї дійшла від людей, які побачила мою історію в інстаграмі,  де я сфотографувалася з картами при свічках... 🌚Ось так тематична фотосесія може аукнутися... Причому "ефект зломаного телефону" 📲був просто неймовірно масштабним. Також здивувало те, наскільки важливою була для неї думка інших і це шокує. Хоча, чесно кажучи, з чутками про мене я стикаюся далеко не вперше.🔁 І особисто вважаю, що це не заслуговує ні на яку увагу❗️❌ Особливо, якщо в них вірять незнайомі люди. Тільки спілкуючись з людиною віч-на-віч  можна складати про неї враження, бо навіть невинний жарт, неправильно, почутий просто перехожим, може бути трактований по-різному і перетворитися на чорт знає що.🤥 А людей, які їх розповсюджують неперевірену, але "хайпову" інформацію про інших варто викреслювати зі списку близького оточення.📝 І врешті-решт, якщо позбавитися від цієї хвороби, то жити стане по-справжньому легше і краще! 💹
Живіть своїм життям, дозволяйте собі робити помилки, не бійтеся, що подумають ваші родичі, друзі, знайомі та ті, хто вас взагалі не знає! Вгодити всім неможливо, а жити для інших безглуздо! Насолоджуйтесь життям по СВОЄМУ сценарію!)

# data[].attributes.headline
Чи варто вибачати?

# data[].attributes.subject
Чи варто вибачати?

# data[].attributes.body
Чи варто вибачати?"- Однозначно так! Адже образи отруюють життя, і тримати в собі злість на когось- це всеодно, що носити багаж за собою.💼😧
З цим ніби просто, а от інше питання-"Чи варто відновлювати спілкування?"- тут складніше.🤔 Дрібні побутові сварки навіть брати до уваги не слід-трапляється з усіма🙄, а от якщо дійсно серйозна причина😱: зрада(хоча це дуже індивідуальне поняття і про нього пізніше), розповсюдження чуток та багато іншого?
Я думаю, тут варто врахувати скільки часу ви спілкувалися🕛, чи це дорога для вас людина💛, наскільки серйозна сварка💥 та чи дійсно людина розкаялася😟 і головне- чи потрібно вам це спілкування, чи хочете ви його😨? А буває й так, що в "порыве страсти🌋" все здається набагато серйознішим, ніж є насправді і через деякий час, усвідомивши це, навіть без повернення до теми та банального привітання починаєте спілкуватися, ніби нічого і не було.😊 У мене є люди з якими я відновила спілкування😘, є такі з якими ні за що цього не зроблю😒, а є, що спілкування можливе, але вже в якості "знайомих😶", хоча раніше могли бути #bestofthebest і, звісно, є ті, з якими безмежно хочеться підтримувати контакт, але вони самі цього не хочуть...😟 Дуже сумно, що таке часто трапляється через банальне непорозуміння.😩 Та тут теж виявляється бажання людей спілкуватися: хто хоче, той вийде на зв'язок і все уточнить, а хто ні - сприйме це як чудовий привід піти... Але жити треба далі і пам'ятати, що все, що трапилося, мало трапитися і найкраще попереду!🤗
А ще хочу сказати, що я ні на кого не ображаюсь, я просто змінюю ставлення...

# data[].attributes.headline
Трошки шкільних віршів..

# data[].attributes.subject
Трошки шкільних віршів..

# data[].attributes.body
Дивились ми на зорі з сіновалу-
Маленькі блискітки десь там у далині,
Проходить їхнє світло путь чималий,
І розливаються ясні вогні.

Безмежність-спробуй усвідомить!
Ти пил серед ясних зірок,
Збагнути зможе той, хто зловить
Святої істини квиток.

Чи є у Всесвіті життя?
Ми можемо гадати.
Та про життя, що зараз тут
Не варто забувати!

# data[].attributes.headline
Перфекціоністам сюди, там все по поличкам)

# data[].attributes.subject
Перфекціоністам сюди, там все по поличкам)

# data[].attributes.headline
Кому цікавий позитив, рушайте на цю світлу сторінку

# data[].attributes.subject
Кому цікавий позитив, рушайте на цю світлу сторінку

# data[].attributes.headline
"Мы все учились жить у мёртвых наркоманов"

# data[].attributes.subject
"Мы все учились жить у мёртвых наркоманов"

# data[].attributes.body
А дійсно, більшість письменників і справді зловживали, згадати тільки Булгакова, якого я, доречі, обожнюю...

# data[].attributes.attachment_link.title
Мы все учились жить у мёртвых наркоманов

# data[].attributes.attachment_link.metadata.title
Мы все учились жить у мёртвых наркоманов

# data[].attributes.headline
Люди душі...

# data[].attributes.subject
Люди душі...

# data[].attributes.body
Існують просто люди, які завжди в серці, навіть якщо не поряд...

# data[].attributes.body
Просто вірш  і просто фото нічного Києва..

Нема довкола жодної душі,
І навіть сонце поміж хмар не виглядає,
Я бачу тільки море вдалині,
І вірю, що воно мене чекає.
Стою без страху на вершині гір,
І відчуваю, що свобода охопила,
В мені потрохи засинає дикий звір-
Негайно розкриваю крила!
Летить повз мене зграя птах,
Я ніби одна на цім світі,
А крик від безсилля застив на вустах.
Бо вже я піймала свій вітер...
Дике море дарує привітний свій бриз,
І далі врізається в гори,
Колись я хотіла впасти униз,
А зараз летіти у зорі.
Підняти на крилах всю тяжкість життя,
Й летіти, летіти, летіти...
Летіти до забуття, до останнього серцебиттята тільки летіти...
І з кожним помахом крил стає веселіше й простіше,
Лиш палає страх не закінчити як Помпеї,
І серце б'ється все частіше і частіше,
Та я вилітають із царства Морфея...

# data[].attributes.headline
Франко "Епіллог" зі збірки зів'яле листя...

# data[].attributes.subject
Франко "Епіллог" зі збірки зів'яле листя...

# data[].attributes.body
Трошки Франка в моїй озвучці Вам для настроою..

# data[].attributes.headline
Екстрім- щоб розважатися чи відчувати що живеш?

# data[].attributes.subject
Екстрім- щоб розважатися чи відчувати що живеш?

# data[].attributes.body
Була на гонках, круто, екстрим...подвійний екстрим, бо гонщики непрофесійні, а машини... одним словом ВАЗ. Більше того, я ще й не просто спостерігала, а знаходилася всередині машини і наштовхнулася на думку, що людям треба екстрим, щоб усвідомити, що вони живуть, ходячи по краю леза...
Але мені сподобалося, я б повторила.

# data[].attributes.headline
"Архитектор муравей"

# data[].attributes.subject
"Архитектор муравей"

# data[].attributes.body
Ще одна не найпопулярніша, але змістовна пісня...

# data[].attributes.headline
"Этот вечный механизм...

# data[].attributes.subject
"Этот вечный механизм...

# data[].attributes.body
Якщо Вам буде сумно, можете увімкнути і стане ще гірше..
Ну якщо серйозно, то дуже глибоколірична пісня, яка описує життя кожного із нас...

# data[].attributes.attachment_link.title
Al.Sm0g - Этот вечный механиз.mp3

# data[].attributes.body
Що значить "Секта свідків спаленого чайника". Назва моєї мікрогрупи. Карма в нас така- чайники палити. Причому, це передається повітряно-крапельним шляхом. Мої дружні киці, які завжди зі мною. Наша дружна команда працює у повному симбіозі і завжди допомагає одне одному, ніяких сварок так конфліктів!

# data[].attributes.headline
Їжа для мізків..

# data[].attributes.subject
Їжа для мізків..

# data[].attributes.body
Мій університет точно не найгірший, хоча така кількість гуманітарного мислення іноді зводить мене зглузду... Власне, все для навчання є, дошки, комп'ютери,  електронні курси,  їдальня.
Вступайте в Київський університет імені Бориса Грінченка, якщо любите мову та не любите спати)

# data[].attributes.headline
те, чим я живу...

# data[].attributes.subject
те, чим я живу...

# data[].attributes.body
Як і будь-яка людина, я маю певні захоплення. Я дуже люблю писати, причому як вірші так і прозу. Надихаюся життєвими ситуаціями та своїми фантастичними снами, які ніхто не розуміє...
А ще я працюю моделью та відеоблогером. Обожнюю монтувати.

# data[].attributes.headline
Скромний автор каже...

# data[].attributes.subject
Скромний автор каже...

# data[].attributes.body
В суспільстві мене звати Ярова Ілона, я навчаюся в університеті імені Бориса Грінченка на спеціальності "Українська філологія". Чому я тут навчаюся? Бо я люблю писати, а ще педагогічні схильності з дитинства, хоча про те, що зможу бути вчителем дізналася після початку навчання.  Спеціальність дуже зручна, можна бути і вчителем, і репетитором і перекладачем (оскільки є додаткова спеціалізація "Англійська"), журналістом, редактором і т.д.

# data[].attributes.headline
      Про себе...( ну крім того, що я студентка, 19 років)

# data[].attributes.subject
      Про себе...( ну крім того, що я студентка, 19 років)

# data[].attributes.body
Я кожен день ловлю себе на думці:

Що щастя в цім житті нема.

Живу я посеред безумців.

Рятує світ писемного пера.

Щодня рішучість у мені пала,

Готова вже піти по світу.

І всі думки свої перебира,

Черкаю слово заповіту.

З думками цими ввечері живу,

І мозок тьмарить шлях темніший,

Та мами заповідь згадаю вікову,

Що ранок вечора мудріший.

Я ранком прокидаюсь і дивуюсь,

Чого я досі ще на цій землі?

Сиджу, гадаю й журюсь,

Більше ніхто не рад мені.

І згадую бабусі слово золоте,

Мабуть, усі з цим словом згодні,

Не відкладай на завтра те,

Що можеш ти зробити і сьогодні.

# data[].attributes.headline
Присвячено дорогій людині, яка більше ніколи не буде поряд...

# data[].attributes.subject
Присвячено дорогій людині, яка більше ніколи не буде поряд...