# data[].attributes.headline
Парк наталка

# data[].attributes.subject
Парк наталка

# data[].attributes.body
Розташований вздовж берега Дніпра, від гольф центру на Оболонській Набережній до Північного мосту. Загальна площа території парку становить близько 25 га. Назва походить від однойменного урочища, яке довго було дикою територією між житловим масивом «Оболонь» і Дніпром.

У 1939 році на цій території розгорнулося секретне будівництво. Проектом передбачалося спорудження під Дніпром стратегічної залізниці. Але в 1941 році почалася війна, і всі роботи згорнули далеко до завершення.[1] У парку "Наталка" від цього проекту залишився величезний залізобетонний Кесон. У 1960-70-ті роки тут розташовувалася база відпочинку «Журналіст», а на початку 2000-х років — шоу-парк «Золоті ворота».[2] Навколо цих споруд залишилися невеликі ділянки благоустрою.

# data[].attributes.body
Пам'ятник радянським танкістам-визволителям Києва — пам'ятник в Києві за проектом архітектора Е. А. Більского, на честь танкістів 3-ої гвардійської танкової армії, які 6 листопада 1943 прийняли участь у визволенні Києва від німецької окупації. Знаходиться на розі проспекту Перемоги та вулиці Нестерова, біля будинку № 52/2 по проспекту Перемоги, навпроти одного з цехів Першого київського машинобудівного заводу (колишній завод «Більшовик»), недалеко від станції метро «Шулявська». Встановлений 3 листопада 1968 року, у 25-у річницю визволення Києва[1]. Рішенням виконавчого комітету Київської міськради народних депутатів від 27 січня 1970 № 159 пам'ятник взятий під охорону як пам'ятка історії, без присвоєння охоронного номеру[2] Пам'ятник має вигляд танка Т-34-85 встановленого на бетонній смузі у вигляді пандусу довжиною 43 м, яка символізує собою фронтові шляхи. Смуга-пандус спирається на гранітний парапет, що знаходиться посеред клумби прикрашеної зеленими насадженнями. Початково на парапеті був розміщений напис «Радянським воїнам-танкистам — визволителям Києва», виконаний з літер жовтого металу. Станом на 2016 рік частина літер була вже відсутня, станом на 2017 напис відсутній повністю. Пам'ятник розміщений на невеликому майдані вимощеному бетонними плитами, який може бути застосований для проведення урочистих церемоній. 1982 року по краю майдана були розміщені стели присвячені містам-героям, у середині стел знаходиться земля з відповідних міст[1]. Стели складають разом з памятником спільний ансамбль.

# data[].attributes.headline
Маріїнський палац

# data[].attributes.subject
Маріїнський палац

# data[].attributes.body
https://ya.cc/t/wP1BOK3t3CgdvbМаріїнський палац одна з найяскравіших та цікавих будівель Києва, водночас одна з таємничих та не вивчених до кінця. Знаходиться біля  Маріїнського парку та Верховної ради, за адресою – вулиця Михайла Грушевського, 5А

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
яндекс зображення

# data[].attributes.attachment_link.title
Яндекс.Зображення

# data[].attributes.attachment_link.description
Результати пошуку на запит "маріїнський палац" у Яндекс.Зображеннях

# data[].attributes.headline
Голосівкий парк

# data[].attributes.subject
Голосівкий парк

# data[].attributes.body
Голосеевский парк имени Максима Рыльского расположен в южной части города Киева, в Голосеевском районе, в местности Голосеево, вдоль Голосеевского проспекта.

Учреждён в 1957 году в северной части Голосеевского леса. Объявлен памятником садово-паркового искусства республиканского значения постановлением Совета Министров УССР от 29.01.60 года № 105, переутверждённого постановлением коллегии Госкомприроды УССР от 30.08.90 г. № 18. Площадь — 140,9 га.

Указом Президента Украины В.А. Ющенко № 794/2007 от 27 августа 2007 г. был создан национальный природный парк «Голосеевский» площадью 4521,29 гектара с подчинением его Министерству охраны окружающей природной среды Украины[1].

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Голосі́ївський парк імені Максима Рильського - парк у південній частині міста Києва, у Голосіївському районі, у місцевості Голосіїв, розташований вздовж Голосіївського проспекту.

Закладений у 1957 році у північній частині Голосіївського лісу. Пам'ятка садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення - з 1960 року. Площа - 140,9 га.

2007 року було утворено національний природний парк "Голосіївський" площею 4521,29 гектара з підпорядкуванням його Міністерству охорони навколишнього природного середовища України.

Територія парку є частиною залишку природного лісу, що колись з півдня оточував Київ. Рельєф сильно розсічений. Композиційною віссю парку є каскад із чотирьох ставків площею близько 6 га, розміщений уздовж долини струмка Горіхуватка. На нижньому ставку (біля Голосіївської площі) влаштовано човнову станцію. У парку розміщені містечка атракціонів, дитячі майданчики, кафе, ресторани.

У 1964 році парку було присвоєно ім'я українського поета Максима Рильського (1895-1964), який у 1951-1964 роках жив і працював у будинку на Радянській вулиці (нині - вулиця Максима Рильського), розташованій поруч з парком (зокрема, у 1959 року вийшла поетична збірка Максима Рильського під назвою "Голосіївська осінь"). У 2003 році біля центрального входу до парку було відкрито пам'ятник Максиму Рильському (автори - скульптор Петро Остапенко та архітектор Олег Стукалов).

У 1941 році по території Голосіївського лісу проходила лінія оборони Києва. У 1965 році на території Голосіївського парку було встановлено пам'ятник учасникам оборони Києва 1941 року у вигляді гранітної стели (архітектор - Всеволод Суворов).

Проєктом нового Генерального плану Києва передбачено розширення територій національного природного парку "Голосіївський" на 1,7 тис. гектарів - до 12,7 тис. гектарів у межах міста.

# data[].attributes.attachment_link.title
Голосіївський парк імені Максима Рильського - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Голосі́ївський парк імені Максима Рильського - парк у південній частині міста Києва, у Голосіївському районі, у місцевості Голосіїв, розташований вздовж Голосіївського проспекту. Закладений у 1957 році у північній частині Голосіївського лісу. Пам'ятка садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення - з 1960 року. Площа - 140,9 га.

# data[].attributes.headline
Історичний музей.

# data[].attributes.subject
Історичний музей.

# data[].attributes.body
Вулиця Богдана Хмельницького, 15, Київ, 01030.    Музей складається з чотирьох наукових відділів. Відділ біосистематики та еволюції включає в себе три наукові лабораторії — Лабораторію еволюції та систематики викопних організмів, Лабораторію таксономічних і хорологічних досліджень та Лабораторію малакології. До цього відділу також належить Центру колективного користування приладами «Педобіологія» НАН України. Відділ ландшафтного та біотичного різноманіття також включає три наукові лабораторії — Лабораторію різноманіття та антропогенезу ґрунтів, Лабораторію фіторізноманіття та Лабораторію зоології хребетних. Відділ прикладної музеології включає Лабораторію природничої музеології та Лабораторію науково-музейної комунікації та експозиції. Відділ музейного документування біоресурсів включає Лабораторію фітоценології та Лабораторію ентомології.

# data[].attributes.headline
Ботанічний сад

# data[].attributes.subject
Ботанічний сад

# data[].attributes.body
дослідна установа для проєктування і створення нових ботанічних садів і парків, розробки наукових основ охорони біорізноманіття, озеленення та фітодизайну підприємств і організацій, а також інших напрямків теоретичної та прикладної ботаніки.

Ботанічний сад входить до природно-заповідного фонду України та є об'єктом комплексної охорони, належить до земель природного та історико-культурного призначення, які охороняються як національне надбання держави.

Одним із головних завдань ботанічного саду є проведення досліджень у галузі охорони природи, створення бази для збереження генофонду рослин і всього біологічного різноманіття, а також просвітницька діяльність з питань екології та використання рослин.

За різноманітністю колекцій живих рослин, масштабами території, рівнем наукових досліджень, займає одне з провідних місць серед найбільших ботанічних садів Європи. До складу ботанічного саду входить 8 наукових відділів, унікальний колекційний фонд Національного ботанічного саду налічує близько 11180 таксонів, що відносяться до 220 родин та 1347 родів.

До території Національного ботанічного саду примикає територія Видубицького монастиря.

# data[].attributes.headline
Природничий музей.

# data[].attributes.subject
Природничий музей.

# data[].attributes.body
Вулиця Михайла Грушевського 01001.1]) — музей образотворчого мистецтва в Україні, в Києві. Розташований на вулиці Михайла Грушевського, на Печерську. Один із найбільших і найстаріших в країні. Заснований 1 серпня 1899 року за часів Російської імперії, на кошти російського уряду та української родини Терещенків. Будівля музею спроєктована архітектором Владиславом Городецьким. Музейна колекція створена на основі пожертв Богдана Ханенка, Терещенків, Вікентія Хвойки, Миколи Біляшівського та інших. Відкритий 30 грудня 1904 року. Станом на початок ХХІ століття музейні фонди нараховують близько 40 тисяч експонатів. Має унікальну колекцію творів українського живопису, скульптури та іконопису від XII—ХХ століть.Розташований у будівлі, яку створив у 1899 році архітектор Городецький Владислав Владиславович цілеспрямовано для першого в Києві Міського музею. Але це була переробка проєкту талановитого московського архітектора Петра Бойцова, якому уряд не дав ліцензію на практичне будівництво (П. Бойцов багато працював приватним архітектором для багатіїв, а в творчому доробку митця — також проєкт першої споруди Музею красних мистецтв для Москви, який вибудував Роман Клейн). Споруда витримана у неокласичному стилі (зараз будівля потребує документів на статус пам'ятки архітектури України). Скульптурними оформленням головного фасаду займався Еліо Саль. На будівництво було витрачено 249 тис. карбованців, з яких лише 100 тис. дав уряд і 100 тис. — родина меценатів Терещенків.Розташований у будівлі, яку створив у 1899 році архітектор Городецький Владислав Владиславович цілеспрямовано для першого в Києві Міського музею. Але це була переробка проєкту талановитого московського архітектора Петра Бойцова, якому уряд не дав ліцензію на практичне будівництво (П. Бойцов багато працював приватним архітектором для багатіїв, а в творчому доробку митця — також проєкт першої споруди Музею красних мистецтв для Москви, який вибудував Роман Клейн). Споруда витримана у неокласичному стилі (зараз будівля потребує документів на статус пам'ятки архітектури України). Скульптурними оформленням головного фасаду займався Еліо Саль. На будівництво було витрачено 249 тис. карбованців, з яких лише 100 тис. дав уряд і 100 тис. — родина меценатів Терещенків.

# data[].attributes.headline
Замок Річарда

# data[].attributes.subject
Замок Річарда

# data[].attributes.body
Замок Річарда — Левове серце» — опоетизована назва будинку № 15 на Андріївському узвозі — пам'ятки початку XX ст., спорудженого в стилі англійської готики. Названий киянами на честь англійського короля Річарда I Левове Серце, героя роману Вальтера Скотта «Айвенго».

# data[].attributes.headline
Майдан незалежності

# data[].attributes.subject
Майдан незалежності

# data[].attributes.body
тут у 1991 році Україна заполучила незалежність yeah

# data[].attributes.headline
Площа перемоги

# data[].attributes.subject
Площа перемоги

# data[].attributes.body
- Іван, в нас перемога над Гітлером !!!!!

# data[].attributes.headline
Будинок з химерами

# data[].attributes.subject
Будинок з химерами

# data[].attributes.body
Навпроти Адміністрації Президента України знаходиться унікальна споруда, яку кияни називають Будинком з химерами. Власником будівлі, до середини якої дуже складно потрапити, був знаменитий київський архітектор Владислав Городецький. Будинок з химерами знаходиться у центрі Урядового кварталу, за адресою – вулиця Банкова 10.
Источник: https://100insider.com/ua/budinok-z-ximerami/

# data[].attributes.headline
Університет ім. Тараса Шевченка

# data[].attributes.subject
Університет ім. Тараса Шевченка

# data[].attributes.body
Прийнято вважати 28 вересня 1903 р. днем заснування Київського університету імені Бориса Грінченк[1]а. Шляхом утворення і злиття закладів підготовки педагогів, зокрема київських міських педагогічних училищ, інституту удосконалення вчителів, у 2002 був утворений Київський міський педагогічний університет імені Б. Д. Грінченка, який у 2009 отримав теперішню назву. Зі зміною назви університет трансформувався від профільного педагогічного до багатопрофільного класичного.

# data[].attributes.headline
Експоцентр ВДНГ

# data[].attributes.subject
Експоцентр ВДНГ

# data[].attributes.body
Територія експоцентру безпосередньо межує з територіями Клінічної лікарні «Феофанія», Інституту бджільництва ім. П. І. Прокоповича, Національним музеєм бджільництва України.

Поруч розташовані Київський іподром, льодовий стадіон. Недалеко — Головна астрономічна обсерваторія НАН України Національної академії наук України, Національний музей народної архітектури та побуту України, Садово-парковий комплекс НАН України «Феофанія», Всеукраїнський центр радіохірургії.

# data[].attributes.attachment_caption
Пам´ятникПам'ятник радянським танкістам-визволителям Києва 

# data[].attributes.body
Встановлений 3 листопада 1968 року (архітектор Едуард Більський) на честь подвигу гвардійців 3-ї танкової армії, які визволяли Київ 6 листопада 1943 року. Являє собою 43-метрову бетонну смугу (символ фронтових шляхів), у кінці якої поставлено танк Т-34[5]. У 1982 році ансамбль монументу було доповнено стелами зі священною землею міст-героїв Радянського Союзу. За СРСР пам'ятник мав назву монумент радянським танкістам, тепер вживається назва — пам'ятник «Героям-танкістам — визволителям міста Києва»[6], знана у народі назва — «танк

# data[].attributes.attachment_link.title
80px-Монумент_радянським_танкістам_на_проспекті_Перемоги_Київ.JPG

# data[].attributes.headline
Мистетський арсенал.

# data[].attributes.subject
Мистетський арсенал.

# data[].attributes.body
Вулиця Лаврська, 10-12, Київ.Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал» розташований на Печерську. Це одна з трьох історичних частин Києва, що упродовж століть пов’язана зі Свято-Успенським Києво-Печерським монастирем, що був заснований у 1051. За даними дослідниці О. Крайньої, із 1540-х в структурі обителі існувала жіноча чернеча громада. «Візерунок цнот» − панегірик архімандриту Печерської лаври Єлисею Плетенецькому  (1619), містить найранішу згадку про Вознесенський Печерський дівочий монастир.

# data[].attributes.body
Вулиця Велика Василькивська,            1/3-2, м. Київ.
З  2008 по 2009 р. в арт-центрі функціонував спеціальний художній простір для проведення невеликих виставок молодих художників. За цей час були показані проєкти «Pastime Paradise» Кристини Соломухи (Франція-Україна), «мапа Східної Європи» групи IRWIN (Словенія), «Мистецтво як подарунок» групи Р. Е. П. (Україна) та «Мрійники» групи SOSka (Україна), персональна виставка Кейта Сугіура (Японія).

У 2007 та 2009 рр. PinchukArtCentre став офіційним організатором Українського павільйону на 52-й та 53-й Венеційській бієнале з проєктами «Поема про внутрішнє море» та «Степи мрійників» відповідно. У 2011 році арт-центр представив виставку Future Generation Art Prize @ Venice — проєкт-учасник офіційної паралельної програми 54-ї Венеційській бієнале.

# data[].attributes.body
43-метровий обеліск встановлено на площі 1982 року на честь оборони Києва під час Другої світової війни. Стела, облицьована білим мармуром, увінчана позолоченою зіркою. Автори —архітектори Володимир Петрович Лашко й Леонід Іванович Семесюк

# data[].attributes.attachment_link.title
80px-Стела_Перемоги_на_площі_Перемоги_в_Києві

# data[].attributes.body
На бронзовій дошці — імена репресованих митців: Аделаїда Артюхова (1902—1936), Михайло Бойчук (1882—1937), Михайло Гаврилко (1882—1922), Володимир Гагенмейстер (1887—1938), Сергій Гиляров (1887—1946), Алла Горська (1929—1970), Ольга Деконська (1885—1937), Дмитро Дяченко (1887—1942), Федір Ернст (1891—1942), Микола Івасюк(1865—1937), Микола Касперович (1885—1938), Григорій Коваленко (1868—1937), Наталя Коцюбинська (1896—1939), Іван Крашановський (1884—1939), Кость Кржемінський (1893—1937), Георгій Крушевський (1863—1938), Євген Кузьмін(1871—1942), Петро Лапін (1887—1937), Іван Липківський (1892—1937), Микола Макаренко (1877—1938), Олексій Маренков (1886—1942), Юхим Михайлів (1885—1935), Олександр Мурашко (1875—1919), Софія Налепінська-Бойчук (1884—1937), Леонід Обозненко (1884—1937), Никанор Онацький (1874—1937), Іван Падалка (1894—1937), Борис Пилипенко (1892—1937), Гаврило Пустовійт (1900—1947), Яків Риженко (1892—1974), В'ячеслав Розвадовський (1875—1943), Олександр Рубан(1900—1943), Василь Седляр (1899—1937), Євген Ситнянський (1907—1937), Кость Сліпко-Москальців(1901—?), Євгенія Спаська (1891—1980), Яків Струхманчук (1884—1937), Микола Філянський (1873—1938), Василь Хмурий (Бутенко) (1896—1940), Федір Шміт (1877—1937), Ілля Шульга(1878—1938).

# data[].attributes.attachment_link.title
80px-Пам'ятник_художникам-жертвам_репресій_перед_НАОМА_Київ.JPG

# data[].attributes.body
Встановлений у 2004році. Автори — скульптор Олексій Пергаменщик та архітектор Антоніна Пергаменщик. Є подарунком місту від авторів. |

# data[].attributes.attachment_link.title
80px-Пам'ятник_князю_Святославу_на_Пейзажній_алеї_Київ

# data[].attributes.headline
театральная площадь

# data[].attributes.subject
театральная площадь

# data[].attributes.body
я не знайшов картинок к цей площаді