# data[].attributes.body
Medeja, v grški mitologiji čarovnica, hči kolhijskega kralja Eyet. Zaljubila se je v Jasona, vodjo Argonavtov, in mu s svojimi čarobnimi močmi pomagala pridobiti zlato runo. Medeja na skrivaj poročila z Jasonom in odšla z otoka.

RIMLJANKE
Če rimske ženske niso imele dovolj dolgih las, so uporabljale lasulje. Njihove najljubše lasulje so bile narejene iz svetlih las, ki so jih dobili s striženjem sužnjev iz Nemčije.
• Rimljanke so za kodranje las uporabljale železno palico, ki so jo segrevale na odprtem ognju in na katero so bile ovite kodre las.
• Rimljanke so si lase pobarvale v modro in rdečo. Za barvanje so uporabljali milnice,rdečo barvo smo dobili s pepelom in kano v prahu.
• Kozmetiko so Rimljani hranili v majhni leseni omari ali kozmetičnem potovalnem kovčku, v katerem je bilo vse urejeno in zavarovano za prevoz.
Rimljani ne glede na letni čas oblačili na enak način. Skozi vso rimsko zgodovino se tako moška in ženska obleka nista bistveno spremenjali. Prave spremembe v modi beležijo antični viri, predvsem izbor boljših tkanin(svila, muslin) in uporabo nakita ob začetku 2. do 1.st.pr.Kr.

# data[].attributes.body
Legionar pomeni pripadnika vojaške ali paravojaške enote, ki v svojem imenu vsebuje ime Legija.
OPREMA:
Legionarji so bili oblečeni v kratko togo, oklep, sandale, čelado (večinoma s perjanico.) Oboroženi pa so bili z bodalom, mečem, kopjem, sulico, ščitom, torbo, sekiro in loncem. Njihova oprema je tehtala okoli 30–45 kg.
PLAČA:
Na začetku so vojsko sestavljali rimski državljani, stari med 17 in 60 let, ki so služili obvezni vojaški rok. Kmalu pa je začela država vpoklicane vojake plačevati in vojska je postala poklicna. V času cesarstva je bilo za vojaške potrebe v vsakem trenutku pod orožjem 300.000 mož. Cezar Avgust je legionarje ob upokojitvi nagrajeval z denarjem ali obdelovalno zemljo.
KAZNI:
Legionarji so prisegli zvestobo poveljniku in bili podrejeni strogi disciplini. Za vsak prekršek so bili kaznovani z udarci, za večje prekrške pa s tekom skozi šibe. Najhujša kazen pa je bila desetkanje vojakov.

# data[].attributes.body
Ko je bilo Rimsko cesarstvo na vrhuncu svoje moči, je iz središča imperija vodilo 29 večjih cest, ki so se nato razpršile v omrežje manjših poti, s katerimi je bilo prepredeno celotno cesarstvo. Veliki graditelji Rimljani so se dobro zavedali koristi, ki jo prinaša razvejen cestni sistem in dobro utrjene poti, po katerih so lahko vojske in navsezadnje tudi trgovci hitreje dostopali do cilja.

Več takih cest se je vilo tudi po današnjem slovenskem ozemlju, med pomembnejšimi je bila tista, ki je povezovala Akvilejo z Emono, od tod pa na vzhod vodila prek Siscije proti pomembnim rimskim mestom Sirmiju, Singidunu in Viminaciju. Pot, ki so jo Rimljani postavili predvsem zaradi logističnih potreb vojske, so arheologi treh držav danes izkoristili za drugačno priložnost - da najširši javnosti približajo ostanke pomembnih mest ob cesti, predvsem pa jim pokažejo, kako veliko nas lahko arheologija nauči ne le o preteklih časih, ampak tudi o današnjih.