# data[].attributes.body
Du er inde på en Padlet side udarbejdet af Svend-Erik Engh, se www.svenderikengh.com.
-1980'erne teateraktivist, bl.a. i Ungdomshuset på Jagtvej
- 1990'erne højskolelærer på Borups Højskole, bl.a. i faget 'historiefortælling', far til tre vidunderlige unger
- 00'erne undervisning i historiefortælling af lærere, coach for virksomhedsledere og Historier under Bøgen
- 10'erne fortalte historier for udviklingshæmmede og skrev bøger, som jeg udgav på eget forlag
- 20'erne Skotland, hvor jeg fortsætter mit arbejde med at fortælle og undervise i historiefortælling.

Efteråret 2023 bliver helt specielt for mig. Jeg har for første gang fundet et forlag, der vil udgive en af mine bøger og jeg har fået fantastiske Tea Bendix til at illustrere danske folkesagn og eventyr.
Sprog: Engelsk.

The History Press
Tea Bendix

# data[].attributes.body
Du betaler, hvad du synes. Hvis du nu har fundet lige det, du søgte, ville jeg være taknemmelig for et bidrag, så jeg kan lave siden her endnu bedre.

Du betaler her https://www.paypal.me/svenderikengh

# data[].attributes.body
Hvid betyder praktiske vejledninger.
Grøn betyder øvelser, der inspirerer til historiefortælling.
Rød er en aktuel opdatering.
Blå er refleksioner over livet og historiefortælling, her finder du også en lang artikel om hvordan du giver feedback til en fortalt historie.

# data[].attributes.body
min partner Alice Fernbank og jeg er inviteret til at gennemføre en online workshop for lærere på the Canary Islands. De gennemfører et utroligt populært kursus i storytelling, hvor vi skal inspirere lærerne til at skabe historier med børnene. Lærerne får hjælp til at viderudvikle disse historier til podcasts, teaterstykker, små film. En genganger fra sidst bliver repetition story.

# data[].attributes.body
Inspiration for making a story

# data[].attributes.body
Hvis du er i klasseværelset: Bed eleverne om at tage en af deres ting med. Undgå elektroniske gadget, der er simpelthen bare ikke gode historier i, hvad en mobiltelefon kan eller ikke kan.
Hvis du laver øvelsen online og eleverne er hjemme, er det nemmere. Så giver du dem fem minutter til at finde en ting.

To og to. Eleverne sidder nu i par eller i Breakout rooms og fortæller om de målbare elementer af tingen. Vægt, størrelse, form, farve, alt hvad der kan måles og vejes.
Ca. 2 minutter.

Feedback fra lytteren. Skift.

Samme par.
Fortæl nu historien om tingen. Hvornår fik/købte du tingen? Af hvem fik du den eller hvis du selv købte tingen, beskriv processen med at købe den, hvad betyder den for dig? Hvad føler du lige nu, når du viser den til den anden?

# data[].attributes.body
At skabe en historie i fællesskab
Den store gruppe (klasssen!) deles i grupper á 4 deltagere.

Spilstyrer giver instruktioner til hele gruppen:

Hver enkelt deltager vælger i tavshed en person fra fortiden, som du har gode minder ved.
Det skal være en person, som du ikke kendte alt for godt. 1 minut.
Forestil dig, hvordan vedkommende så ud, lød og duftede.
Vælg et sted fra din fortid – gode minder. Udseende, lyd, duft. 1 min.
Vælg en ting fra din fortid – gode minder. Udseende, lyd, duft. 1min.

Spil-styrer giver hver person i grupperne numre, 1, 2, 3, 4.

Nr. 1 fortæller om stedet i 1 minut til hele gruppen.
Nr. 2 fortæller i 1 minut om sin person til hele gruppen.
Nr. 3 fortæller I 1 min. om sin person til hele gruppen.
Nr. 4 fortæller i 1 min. om sin ting til hele gruppen.

Spil-styrer til hele gruppen:
Find tidspunktet, hvor de to personer mødes på det sted med den ting.

Hvad skete? Hver enkelt gruppe finder nu i fællesskab historierne, byder ind med idéer og indfald til, hvordan situationen opstår, hvad der skete på stedet og hvad der siden blev af de to hovedpersoner. Efter 7 minutter fortæller hver gruppe historierne til hele gruppen (klassen).

# data[].attributes.body
At indøve historier + fra skreven til mundtlig historie

Story-shopping - øvelse

Formål: At få fortalt og lyttet så meget som muligt.
Krav til plads: Der skal være plads til to stole pr. deltager. Deltagerne skal kunne gå rundt i rummet.

Til store børn: Anvend korte vandrehistorier.
Til lærerne: Anvend historier, som skaber arbejdsglæde. Historierne skal være relativt korte.

Stolene sættes to og to med siden til hinanden. Stolene står rundt i rummet.
Deltagerne bliver nu bedt om at finde en stol, der er deres hjem. Her kan man fortælle historier. Ved siden af denne stol står en tom stol. Det er gæstens. Her kan man høre historier.

Nu bevæger deltagerne sig rundt og lytter eller de sidder og fortæller. Alle er aktive og der er megen bevægelse og dynamik over denne øvelse. Det gode ved denne øvelse er, at alle fortæller og alle lytter.
Ca. 15 ,minutter. Lav en regel om, at alle skal minimum have hørt 2 historier og fotalt 2 gange.
Det er muligt at udvide øvelsen, så deltagerne udvælger den bedste historie. Kan ende med, at alle hører en historie.

Jeg udarbejdede øvelsen i forbindelse med min undervisning i historiefortælling på Borups Højskole engang i midten af 90´erne. Siden har den været anvendt mange gang, bl.a. altid sammen med Berättar Akademin på Fridhems Folkhögskola.

Udvidelse - To stole øvelsen kan også laves med en stol. Det beviste vi på træffet med en gruppe mennesker, der forstod at sige ja på den sjove måde. I stedet for at have to stole, hvor der er en stol, der fungerer som hjem og en, der fungerer som ude, har alle bare en stol - så kan du tage din stol med dig og se søgende ud=du vil lytte eller du kan blive siddende= du vil fortælle. Verden er et enkelt og rart sted at være.

# data[].attributes.body
Lytteren dirigerer fortællerens tempo. Aftal et signal fra lytteren, f.eks. armen højt i vejret = højt fortælletempo/ingen detaljer, armen ved gulvet = lavt fortælletempo/mange detaljer. Fortælleren fortæller, lytteren angiver tempo.

# data[].attributes.body
Skabe historier

Rundkreds - kan gøres i en klasse eller for en gruppe. der ikke kender hinanden for godt:

På forhånd har du skrevet fem sedler eller endnu bedre, du har lært dem udenad og kan sige dem uden at skulle kigge på et stykke papir:

1. Der var engang ...

2. Og hver dag ...
3. Men pludselig ...
4. Så derfor ...
5. Og siden den dag ...

Du viser sedlerne og nu starter en historie et sted. Alle, der fortæller, fortæller kun en linie. Så er det næste fortællers tur, f.eks. er det den, der sidder ved siden af i rundkredsen.

# data[].attributes.body
Denne historie er meget enkel og den kan bruges på mange måder, der skaber involvering fra børnene.
Idéen er, at lade hvert barn få denne tegning i sort/hvid. Så skal børnene udstyres med nogle gode farveblyanter eller fedtfarver. Efterhånden som historien udvikler sig, kommer der flere og flere farver på spøgelserne.

Historien:
De voksne i en familie (mor/mor, far/far, far/mor, tante/tante, onkel/onkel, bedste/bedste) - af spøgelser (whoahhh) tager på indkøb i centret. De siger til deres børn, "hvilken farve har spøgelser?" "de er hvide!" "ja, og lad det bare blive ved det." siger de voksne og kører ud for at handle.
Mens de er væk, går børnene en efter en hen til køleskabet og spiser forskellige ting, som farver dem.
En spiser en ... lad børnene bestemme! Og når de har sagt en ting, behøver du ikke at sige farven, lad dem bare farve spøgelset, der får farve efter hver spise.
- citron eller en banan / de farver et spøgelsesbarn gult
- en rødbede eller/og en tomat eller en rød peber  / de farver et spøgelsesbarn rødt
- et blåbær eller/og en vindrue /  / de farver et spøgelsesbarn blåt
- en aubergine / violet
- en gulerod eller/og en appelsin / orange
- agurk eller/og en ært / grøn
osv.
Da de voksne kom hjem, gemte børnene sig for de voksne (du kan lade dine elever gemme deres tegninger eller finde på noget andet sjov!)
De voksne kaldte børnene frem en efter en.
Og fortalte, at de i den næste uge skulle børnene kun spise ris og drikke mælk eller hvilken spise, der er hvid.

# data[].attributes.body
Lytteren bevæger sig rundt i rummet og fortælleren skal anpasse historien efter distancen. Lytteren er tæt på = intens og lav stemme. Lytteren langt væk, dynamisk fortælling og høj stemmeføring.

# data[].attributes.body
Jeg lavede for nogle år siden denne øvelse til vores undervisning i Ljungby, der hvert år endte med at eleverne optrådte på Ljungby Berättarfestival.

Gruppen går rundt i rummet og på et givet signal finder hver enkelt deltager en partner. Opgaven er nu at fortælle en historie (hvem der fortæller og hvem der lytter er op til grupperne). Historien er fra fortællerens eget liv og emnet for historien afhænger af formålet med workshoppen. Når en lytter synes, at han/hun har hørt noget spændende/interessant/rørende, rækker han/hun hånden op i luften og råber: "God historie!". Alle standser deres fortællen/lytten. Lytteren fortæller nu i plenum den gode historie + hvorfor det er sådan en god historie.
Efter historien ny runde, hvor alle går rundt og på et givet signal standser de ved en partner og fortæller / lytter til en historie. Kan gentages flere gange og du kan som øvelses-leder præcisere, at hvis der er nogen, der kun har lyttet til historier, er det tiden at fortælle og vice versa.

3. Dette gøres tre gange.

4. Deltagerne skal nu vælge den historie, der gjorde størst indtryk på dem. Alle rejser sig (hele øvelsen kan gøres stående, så er dette ikke nødvendigt!) og hver enkelt deltager går nu hen og placerer en hånd på skulderen af den, der fortalte denne historie.

5. Dem, der har flest hænder, fortæller deres historie til hele gruppen - 4/5 historier.

# data[].attributes.body
Gruppeøvelse / få overblik over en histories enkelt-dele

Find en historie på skrift.
Klip historien i så mange stykker, som der er detlagere i øvelsen

Gruppen sættes i en cirkel og får sedlerne udleveret.
Hver enkelt lærer så deres lille del af historien, ikke udenad, de må gerne bruge egne ord - de skal gengive billederne og handlingsforløbet præcist som det stod på sedlen. Øvelses-lederen samler sedlerne sammen.

Øvelses-lederen peger nu på en person i ringen og vedkommende fortæller sin del. Historien fortælles i den orden, som personerne sidder.

Når alle har fortalt, gælder det om at finde ud af, hvordan historien kan få mening. De må gerne flytte rundt på stole etc., så de kan få en flydende fortælling.

NB!
For at øvelsen bliver en succes, skal du finde en historie, alle synes er interessant, som udfordrer dem og som har minimum et punkt, som er overraskende. Den bedste historie, som jeg kender til formålet er: "Skattegraverne" fra samlingen "Da fanden flåede smeden", samlet af Ulf Palmenfelt, en af mine inspirations-kilder (både Ulf og bogen!).

Grunden til, at Skattegraverne er sådan en god historie, er at den er tredelt med en del i midten, som ingen mening giver. En stor høne kommer kørende og det giver absolut ingen mening i historien. Derfor driller den deltagerne og det er godt.

# data[].attributes.body
Statuer til at illustrere en historie. Gruppearbejde

1. Deltagerne bliver delt i grupper á ca. 8.
2. Hver gruppe vælger et eventyr, som de vil arbejde med (uden at den anden gruppe hører, hvad det er for et eventyr, de vælger)

3. Grupperne forbereder nu i hver sine rum. I ti billeder skal gruppen nu fortælle eventyret. Det skal være ti helt stillestående dias-billeder, hvor hver enkelt deltager finder en rolle - et træ, slottet, vinden - alle skal være med på alle billederne.
4. Grupperne samles i plenum. Hver gruppe viser deres billeder med styring af en instruktør. Luk øjnene, siger instruktøren. Billedet dannes, og når alle har fundet deres helt frosne position, siger instruktøren: Åben øjnene. Det gentager sig ti gange. Og ved den 11. gang stiller gruppen sig op til applaus.

Det bliver som at se en film i lysbilleder.
Grupperne har det sjovt og der kan komme en masse ud af at tale om billeder.

# data[].attributes.body
En øvelse, jeg havde meget held med på Borups Højskole og senere med Berättarakademin, når vi underviste på Fridhems Folkhögskola: Øvelsen er inspireret af tavse gåture oppe på Holstebro Højskole, hvor jeg var på kursus med Richard Fowler, en canadisk skuespiller, der arbejdede sammen med Odin Teatret.

Den store gruppe deles i små to-personers grupper.
De går nu ud fra undervisningslokalerne og skal vandre rundt sammen i byen, landskabet eller hvor i verden undervisningen sker.
Gåturen foregår i total tavshed. Intet må siges.
Grupperne går rundt en time.
Når de kommer tilbage, skal de ikke begynde at snakke. De skal ind i undervsingslokalet og sætte sig tavse. Når de alle er kommet ind, går læreren rundt og lægger hånden på en fra hver gruppe´s skulder.
Vedkommende skal nu fortælle, hvad de har oplevet i løbet af den time, som de har været ude og gå i tavshed.

Vi plejede at forberede rummet lidt, når de kom hjem igen. Satte stolene, så de stod to og to, så de kunne se hinanden.

En ualmindelig god øvelse til at stimulere opmærksomheden og en god måde at få etableret en god samarbejdsstemning.
Parrene var nuser, når de kom tilbage, som om de havde oplevet en kærlighedsstund sammen.

Udvidelse

Start dagen med stilhed.

Pernille Stockfleth, den kloge dame, har arbejdet videre med den tyste promenad, som er en gå-tur to og to, hvor deltagerne ikke må sige noget. Hver enkelt deltager bruger øjne og ører til at sanse omgivelserne - en øvelse, jeg fik af Odin Teatret i sin tid.

Pernille har udviklet den. Her arbejder hun med mennesker, der overnatter, og alle får så at vide, at de ikke må sige noget, når de står op. Morgen-badet, morgen-maden, den første samling, alt foregår i 100 % tavshed. Efter det sender hun dem ud to og to på en tavs vandre-tur.

Det lyder for fantastisk og skal naturligvis prøves.

# data[].attributes.body
For små klasser.

Gruppen deles i to hold.
De skiftes til at spille stumme scener fra udvalgte films, bøger, historier, spil etc. Når historien er gættet, skifter scenen og en ny film, ny historie bliver spillet. Kan udvides, så der må rappes ind over, laves lydkulisser etc. Endelig ikke replikker. Det talte ord må gerne hvile.

Det er utroligt, så lidt der skal til, for at børnene genkender scener.
Du skal som leder af øvelsen bare sørge for, at der er flow. Alle skal kunne høre, hvilken historie, der bliver gættet på. Hurtige skift, ikke lange snakke om hvilken historie.

# data[].attributes.body
2 og 2, alle har ur.
En historie fortælles og der tages tid. Så skal fortælleren halvere fortællingens længde og lytteren skal give feedback: Er billederne klare? Er historien stadig forståelig? Sådan halveres historien, til der kun er en sætning tilbage. Det er essensen af historien.
Glæder mig til at teste den.

# data[].attributes.body
DU finder på forhånd billeder på nettet af dyr. Lige over denne post ser du en række dyr, som jeg har fundet på Yahoo.com. Det er vist ikke helt lovligt. Men du har formodentligt adgang til en undervisningskanal med billeder af dyr.

I klassen
Alle vælger et dyr, hvis du kan styre det, skal alle vælge nogle forskellige dyr.
Kig på dyret og tænk på nogle gode sider og knap så gode sider ved det dyr, du har valgt.

Sæt børnene sammen to og to. Eller hvis det er online, brug breakout rooms.
Fortæl om dit dyr i tre minutter. Hvorfor valgte du det dyr?
Skift og lad partneren fortælle.

Skab nu sammen en historie, hvor de to dyr mødtes et eller andet sted på en af eller begge elevers skolevej.
Det er afgørende her, at de kender stedet godt og kan beskrive det. Og at der sker noget med det kendte, når en ukendt faktor, dyret sættes ind på det sted.

De to dyr kommer op at skændes og evt. slås. Og kun fordi de to børn kørte/gik forbi på skolevejen, blev konflikten løst. Hvad var konflikten? Hvad gjorde børnene for at løse konflikten?
Sæt børnene sammen i klassen eller i breakout rooms, så der er to og to par, der fortæller deres historier til hinanden.

# data[].attributes.body
Skabe historier i samarbejde med læreren

Mogens Krabek fra Bordings Friskole er mester udi denne kunst og anvendte den bl.a., da vi sammen underviste på Diplomuddannelsen på Den Fri Lærerskole.

1. Læreren sidder på en stol og en lille gruppe elever sidder foran ham i halvcirkel. Læreren starter historien og fører eleverne ind i universet.

"Vi er i Frankrig, det er sommer. Du har lige forladt dit selskab for at søge eventyret på egen hånd. Derfor kommer du nu gående i en gyde ved siden af kirken. Pludselig hører du en lyd."
2. Så peger læreren på den elev, der skal fortsætte historien derfra.
3. På et givet tidspunkt skifter læreren fortæller med sin finger og kan evt. også fortsætte selv med en del af historien eller sige, at nu nærmer historien sin afslutning etc.
Det er en øvelse, der giver nogle fine historier, hvor eleverne lytter til hinandens kreativitet.

# data[].attributes.body
En fortæller en historie, gerne et kort folkeeventyr, Syvstjernen er en god historie til formålet. Gruppen blive nu delt, så der er to eller tre deltagere i små grupper. Dette kan gøres via Zoom i Breakout Rooms. De små grupper instrueres nu til at fortælle historien i ti frosne kropsbilleder, statuer.

# data[].attributes.body
Deltagerne deles i grupper med 2 personer i hver gruppe.
Hver 2-personers - gruppe skal nu forberede 2 jeg - historier, en er falsk og en er sand.
Historierne fortælles i klassen. Klassen skal så vælge, hvem de tror på og hvem de ikke tror på.

# data[].attributes.body
En måde at arbejde med personlige historier i store grupper, der virkelig er god. Jeg oplevede denne øvelse første gang i 2002, hvor jeg var med til Golden Fleece mødet i Washington D.C. for første gang.
Burgte den bl.a. på et stort seminar med en gruppe ingeniører.

1. Gruppen deles i grupper af 4/6 personer. Hver enkelt deltager fortæller nu en historie fra sit liv. Vælg en historie fra dit liv, hvor du overvandt en forhindring, og som ender lykkeligt. Kan være en lille oplevelse, behøver ikke at være noget epokegørende.

2. En af deltagerne bliver siddende ved bordet og de andre skifter plads (café-modellen). Deltagerne fortæller den samme historie, nu til andre lyttere.

3. Slut øvelsen af med at finde den historie, som berørte mest. Du beder alle deltagerne om at gå hen til den, der har fortalt den historie, du synes virkede stærkest på dig og læg hånden på vedkommendes skulder. De tre personer i rummet, der får flest hænder, fortæller deres historie i plenum.

# data[].attributes.body
Denne øvelse har jeg fra Heidi Dahlsveen, der var i København i forbindelse med Historier under Bøgen 2001.
Heidi er daglig leder af uddannelsen af historiefortællere i Norge.

Fortæl en historie til en lytter.
Lytteren standser ved et vilkårligt sted og spørger om detaljer i historien:
Hvordan ser der ud i huset? Hvilket tøj har hovedpersonen på? Beskriv hestens hovedtøj.
Når fortælleren har besvaret spørgsmålene, kan han/hun gå videre med historien vel vidende, at historien altid kan afbrydes af et spørgsmål, der skal uddybe historien for lytteren.

# data[].attributes.body
Jan Blake har en variant af sandt eller falsk:
Deltagerne deles i grupper med 3 personer i hver gruppe.
Alle fortæller en sand historie til de 2 andre. Grupperne vælger nu den mest interessante historie.
3 personers grupperne får nu til opgave at fortælle den samme historie som en jeg-historie. Dvs. der er to, der lyver og en, der taler sandt.

# data[].attributes.body
Da jeg var ung, kunne jag vælge mellem at blive sindssyg og sidde indespærret på Nordvang eller jeg kunne blive kunstner. Heldigvis valgt jeg det sidste. Min første erindring om at det var muligt for mig at træffe dette valg som ung, er en erindring fra min skoletid.

Jeg er 12 år, året er 1969. Skolen hedder Vestervangsskolen og ligger i Glostrup, en forstad til København. Vi har vikar i dansk. Hun har skrevet noget på tavlen.

Konsonanterne  ”…ngstskr…” i den rækkefølge.

Vi får at vide, at der mangler en begyndelse og en slutning til at danne et danskt ord. Det  er vores opgave at finde de manglende bogstaver.
Det er ikke så tit, jeg synes det der sker i skolen er intressant, men den her opgave er sjov. Jeg går hjem og arbejder intensivt. Næste time er jeg klar. Læreren skriver konsonanterne på tavlen, vender sig og spørger, om det er nogen, der har fundet løsningen.
Jeg rækker ivrigt fingeren i vejret. Hun siger venligt, at jeg skal gå op og skrive begyndelse og slutning på ordet.
Jeg går op til tavlen og skriver ”hi…” foran konsonanterne og ”…ål” efter.
Ordet: ”hingstskrål” er altså min løsning.
Vikaren ser skuffet på mig og beder mig om at gå ned på plads. Hun er tydeligvis ked af det. At jeg gør grin med hendes alvorlige øvelse. Der er kun en løsning, den rigtige løsning.

En af de pæne piger har fundet denne løsning, går op til tavlen, skriver ordet ”angstskrig” og får ros.
Jeg ved ikke, hvad det er, jeg har gjort galt. Jeg er ikke ude på at provokere. Jeg synes bare, at hingstskrål er sådan et flot ord.

Her startede min karriere som kunstner. Tak for det, frøken vikar. Du blev godt nok sur på mig og skældte mig ud for ikke at tage opgaven alvorlig. Din autoriserede løsning, som du efterfølgende fik en av de pæne piger til at skrive på tavlen, var ikke bare autoriseret, men også den eneste. For dig. Og resten af mine klassekammerater. Dengang havde jeg ikke styrken til at sige til dig, at det er muligt at se verden fra forskellige synsvinkler. At jeg hellere vil høre en hingst skråle end jeg vil se et menneske skrige sin angst ud.

# data[].attributes.body
Nogle historier er bedst upoleret. Andre gange skal en historie slibes til, før den bliver en skinnende diamant. Den eneste måde, hvorpå en historie kan forvandle sig til en diamant er ved at fortælle den til to ører, lytte til responsen, lære af den og fortælle den igen. Og igen, og igen.

Hvordan beder vi om respons på den mest konstruktive måde? Konstruktiv for den, der fortæller og konstruktiv for den, der lytter.
En af mine kæpheste er at lytteren skal give respons på en sådan måde, at det støtter fortælleren til at arbejde på begge planer, både mht. det fortælletekniske og mht. indholdet i historien.

Her mener jeg, at responsen "hvad er det klareste billede!" er en kombination af begge dele. Ved at angive et billede, der virkelig trængte ind og skabte resonans hos lytteren, angives begge dele: Hvor i historien (indhold) og hvordan fortælleren fortalte godt lige der (fortælle-teknik).

Udvidelse

1. Hvad er det klareste billede?

2. Du er en god fortæller, fordi ...

Når du giver feedback på indhold, skal du være ydmyg. Du er ikke klogere end fortælleren, ligesom fortælleren heller aldrig må være klogere end lytterne. Det er kommunikation i øjenhøjde, vi har med at gøre.

Ekstra punkter kunne være:

4. Den del af historien, der handlede om ... var rigtigt skarp (udvider klareste billede), mens den del af historien, der handlede om ... ikke stod så klart for mig. Hvad er grunden, tror du?
5. Hvornår var der dialog i fortællingen? Kan vi sammen gøre dialogen mere skarp? Uden døde punkter!
6. Lad os lave et fælles projekt ud af at du som fortæller skal ...Feedback

Nogle historier er bedst upoleret. Andre gange skal en historie slibes til, før den bliver en skinnende diamant. Den eneste måde, hvorpå en historie kan forvandle sig til en diamant er ved at fortælle den til to ører, lytte til responsen, lære af den og fortælle den igen. Og igen, og igen.

Hvordan beder vi om respons på den mest konstruktive måde? Konstruktiv for den, der fortæller og konstruktiv for den, der lytter.
En af mine kæpheste er at lytteren skal give respons på en sådan måde, at det støtter fortælleren til at arbejde på begge planer, både mht. det fortælletekniske og mht. indholdet i historien.

Her mener jeg, at responsen "hvad er det klareste billede!" er en kombination af begge dele. Ved at angive et billede, der virkelig trængte ind og skabte resonans hos lytteren, angives begge dele: Hvor i historien (indhold) og hvordan fortælleren fortalte godt lige der (fortælle-teknik).

Udvidelse

1. Hvad er det klareste billede?

2. Hvad handlede historien om?
3. Du er en god fortæller, fordi ...

Dette er et mønster, du også kan læse i bogen "Fortæl en historie", forlaget Edito. Forlaget er snarest på trapperne med en hjemmeside etc.
Udvides i den engelske udgave "Tell a Story", som kan fås for 14 euro p.t.

Ekstra punkter, som vi ikke snakkede om, kunne være:

4. Den del af historien, der handlede om ... var rigtigt skarp (udvider klareste billede), mens den del af historien, der handlede om ... ikke stod så klart for mig. Hvad er grunden, tror du?
5. Hvornår var der dialog i fortællingen? Kan vi sammen gøre dialogen mere skarp? Uden døde punkter!
6. Lad os lave et fælles projekt ud af at du som fortæller skal ...