# data[].attributes.headline
מחשבות בעקבות תיאור המקרה (ליטל) 

# data[].attributes.subject
מחשבות בעקבות תיאור המקרה (ליטל) 

# data[].attributes.body
מחשבות שהתרוצצו לי בראש בשבוע החולף:

1. האתגר ביצירת קשר עם תלמידים חדשים (התלמידה בתיאור מקרה נמצאת רק ארבעה חודשים בבית הספר). כמה מטלטלים החודשים הראשונים. כל צד בקשר מחפש נראות - גם אנו המורים וגם התלמידה שמאותת בדרכים שונות ולא תמיד נעימות איך היא רוצה שיראו אותה. אילו מילים ומעשים יעוררו ניגון חדש אצלה.

2. אנחנו מגיעים עם אתיקה מסוימת בחינוך ובלימוד המקצוע שלנו, אתיקה שאנו מאמינים בכל ליבנו שהיא לטובתו של התלמיד. הלכה למעשה, יש רציונל העומד מאחורי מה שאנו מבקשים ממנו.

מה עושים כשהאתיקה שלנו פוגשת תלמיד מתנגד, כזה שעוד לא רואה את מה שאנחנו רואים עבורו. כמה חזקים אנו צריכים להיות כדי להצליח להיות קשובים למופעים שהוא מביא בגופו ובו בעת להמשיך ולדרוש את מה שאנחנו דורשים בשם האתיקה והאמונה הפנימית. כך למשל המורה מאמינה שהתלמידה זקוקה לראות את הסרט שכן זהו חלק חשוב בחברות שלה למקום ולמקצוע והיא מסרבת. איך אני מתעקשת על כך תוך שאני מעניקה לה את ההקשבה והנראות ("לא רואים אותי") שהיא מבקשת..

3. המקרה הזכיר לי את השיר הזה:

" יש שדיבור ישנה את כיוון הניגון
יש שניגון יהיה למים
יש שהמים ירצו לנחם את הלב
וכנגדם יעמדו השמיים

יש שמילה תרפא את מכאוב השגיאות
יש שסליחה תשלם את מחיר הדמעות
וכנגדן יעמדו הסיבות

יש עיניים בעולם
שרואות אותי
יש תקוה בתוכי
יש שם מים.

יש שהזמן יעצור ויוציא כאבים לאור
יש שהאור יתגבר ויפשיר את הקור
וכנגדו ישרקו הרוחות.."

# data[].attributes.headline
מחשבות בעקבות תיאור המקרה

# data[].attributes.subject
מחשבות בעקבות תיאור המקרה

# data[].attributes.body
חשבתי על מגוון המורים שפוגשים ורואים, על עיניים שונות שמסתכלות ועל שלל המבטים המלווים. הם כל מפגש כזה בעל משמעות כשלעצמו או שרק מכלול המבטים הם התמונה השלמה. יש משהו בבחירה של תלמיד.ה להביא את עצמה באופנים שונים מול מורות שונות בצוות שמצד אחד מייצר דיסונאנס ומצד שני הוא בדיוק מה שכל כך נכון וחזק במערכת שבה כל אחד.ת יכול.ה להביא את עצמה שונה בפני אחרים בלי שנרגיש חוסר רציפות או אחידות. אולי קצת במקביל למאמר וליכולת לראות רגעים משמעותיים מתוך רצף של אינטראקציות.

עוד חשבתי בעניין היכולת ללמוד ולנתח סיפור מקרה לגופו של עניין בלבד ולא לגופה של תלמידה (בין היתר כאשר כמחצית מן המנתחים מכירים ברמה כזו או אחרת את התלמידה). הרגשתי שכל הזמן היתה תנועה בין רצון לראות את הדבר כשלעצמו, לנסות לחבר לתיאוריה ולשאלת ה"רגע - מורה - תלמידה" לבין הרצון להתייחס לתלמידה עצמה ולייצר מענה או אפשרויות פעולה.

ודבר שלישי ואחרון, אולי יותר קשור לפורמט ופחות לתוכן. גודל הקבוצה בסיטואציה הזו מייצר קושי לקבלה של מגוון הדעות והידע המצטבר שנמצא בחדר.

# data[].attributes.headline
הילדה מציבה תנאים כי י

# data[].attributes.body
הילדה מציבה תנאים כי יש לה את האופציה, היא בטח מוכשרת. היא אולי מפחדת לא להתקבל כמו שהיא אז הדרך ההגיונית היא לא לקבל את הסמכות שנכנסה אליה. אם היא תישאר בגדר מערימה קשיים על הקשר בינה לבין המורות, היא לא תצטרך כנראה לשמוע את טועה או את לא מספיק טובה, בדרכים עקלקלות כמובן. היא בטוח הכי טובה שיש ובלתי מעורערת בממלכה שלה. גם אני כמורה מתנהגת לא פעם ככה אבל נכנעת כי למדתי להיכנע מגיל צעיר ולהשאיר את המקום הזה שבו אני הכי טובה כפנטזיה בלבד. כנראה שכן יהיה רגע של מורה תלמידה שבו היא אולי תיכנע גם באופן פומבי,

# data[].attributes.headline
מחשבות בעקבות תיאור המקרה 

# data[].attributes.subject
מחשבות בעקבות תיאור המקרה 

# data[].attributes.body
יש כאן מקרה של נערה שנאבקת על הצורך לשלוט בסביבתה על חשבון כל מי שנצמא סביבה . הצורך בשליטה של הנערה מתנגש בכללים ובשטף העבודה של בית הספר .

נערה שמשתדלת בכל הכוח להוכיח לעולם שהיא לא מסוגלת להיות חלק מכל מוסדות החינוך.

על המורים לנתב בין הכללים של בית הספר ובין הגבולות האישיים שלהם כמורים ובני אדם ובין הצורך להכיל את הנערה לחזק אותה.

שמתי לב לכך שהנערה ציינה שהיא" מעדיפה לעבוד עם " משפט שמציין שוויון בינה לבין המורה . צוות שעובד ביחד ולא מורה שמלמד תלמידה.

נהנתי מהשיח שהתנהל בשבוע שעבר שהמורות יכולות לציין מקומות של עשיית טעות כחלק טבעי משיח על העבודה שנעשתה

ליאת

# data[].attributes.attachment_caption
MELLA JAARSMA 2020 - Metal, water, pomp, hose, leather, fabric|  לחשוב מחדש על צרכים אנושיים בסיסיים ולשאול כיצד הגוף שלנו מתמודד בעולם בו עודף הפך להיות מקום נפוץ. בהגשת מים פועלות שתי התחפושות כהיצע עכשווי, תוך פקפוק ביחס בין המשרתים לאלו הצורכים. באמצעות שימוש במסמנים אימהיים כמו הגוף הנשי והשדיים, הוא חושף בנוסף את המתח בין תאוות הצריכה הבלתי נדלית שלנו לבין הצרכים הבסיסיים הנדרשים להישרדות האדם.

# data[].attributes.headline
על המעשה החינוך דרך המסגרת הפסיכואנליטית באמנות

# data[].attributes.subject
על המעשה החינוך דרך המסגרת הפסיכואנליטית באמנות