# data[].attributes.headline
Книжкова мініатюра

# data[].attributes.subject
Книжкова мініатюра

# data[].attributes.body
У мистецтві арабського Сходу набула поширення книжкова мініатюра. Ілюстрували книжки світського змісту: історичні хроніки, природничо-наукові праці й особливо - поетичні твори. Імовірно, це й пояснює відхід від заборони зображати живих істот, адже Коран напряму не забороняє зображати людей і тварин, головне, щоб такі зображення не були об’єктом поклоніння і не були розміщені в священних місцях. Мистецтво мініатюри було глибоко співзвучне витонченій поезії Сходу. Сюжетами мініатюр слугували подвиги легендарних героїв, битви, урочисті бенкети, ліричні сцени, які оспівували високі почуття вірності й кохання. Мистецтво мініатюри умовне й декоративне. Це живопис без світлотіні. Світ мініатюри - це злиття реальності, вимислу й символіки.

# data[].attributes.body
Килимарство існує з тих часів, коли люди навчилися виробляти пряжу і тканини з волокнистих матеріалів. Батьківщиною килимарства вважається Персія. Це ремесло й далі розповсюдилось по іншим країнам Сходу. Історики вважають, що тодішні східні кочовики ткали щільні теплі полотна, щоб мати можливість швидко облаштувати житло. В умовах кочового життя захищали від вітру й піску, дозволяли розділити приміщення чи прикрасити його. Трансформація практичного полотна у твір мистецтва почалася, коли кочовики стали вести осілий спосіб життя.
Існують різні техніки створення килимів: гребінкова, ворсова, орнаментика. Сировиною для виготовлення килимів здавна була вовна, льон та коноплі. Для основи застосовували однотонну міцно скручену лляну чи конопляну, а згодом бавовняну пряжу. Для піткання добирали різнокольорову вовну. Нині через брак сировини іноді застосовують напіввовняні, синтетичні та інші нитки. Фарбували пряжу натуральними барвниками.

# data[].attributes.body
Регіон славиться своїм мистецтвом кераміки. Зокрема, в Ірані створювали фаянсові вироби з різьбленими орнаментами й декоративними написами. Виробляли глеки, чаші, тарелі, вази тощо з поливною глазур’ю. Вищим досягненням іранської кераміки є надглазурований розпис люстром по білуватій або зеленуватій олов’яній глазурі.
Уславлену ізнікську кераміку виготовляли зі світлої глини, яка під час випалювання набувала рожевого або кремового тону. Потім її вкривали розчином білої глини - ангобом і розписували фарбами, обводячи малюнок чорним, рідше - темно-зеленим або синім контуром. Ізнікським виробам властивий свій мотив розпису кераміки. Елементами орнаментики є дуже тонко виконані рослинні мотиви, серед яких основне місце займають квіти із закругленими пелюстками, стебла з дрібним листям і завитками, а також традиційні арабески. Поряд з орнаментикою не останню роль у декорі турецької кераміки відігравали написи, що мали винятково релігійний характер.