# data[].attributes.headline
Представлення персонажа

# data[].attributes.subject
Представлення персонажа

# data[].attributes.body
«Лицарі Ордо Фавоніус цінують здібності та вчинки людини більше, ніж її походження. Еола справді видатний лицар, і немає потреби звинувачувати її в тому, що вона нащадок аристократів»

- Джинн Гуннхільдр

# data[].attributes.body
Еола – бунтівний нащадок аристократії, Лицар Морська піна, завжди на полі бою.

Народившись у старому аристократичному клані і несучи в собі родовід злочинців, людина потребує унікального підходу до світу, щоб спокійно орієнтуватися серед забобонів. Звичайно, це не завадило Еоле розірвати зв'язок із своїм кланом. Видатний Лицар Морська піна, вона полює на ворогів Мондштадта в дикій природі, щоб втілити свою унікальну «помсту».

# data[].attributes.body
Еола, капітан розвідувального загону Ордо Фавоніус і блискучий Лицар Морська піна, проводить більшу частину часу в дикій природі, очолюючи патрулювання, і здійснила безліч подвигів. Лицарі, що несуть службу далеко в полонинах, часто стають метою раптових атак монстрів. Еола завжди може усунути небезпечні ситуації та вирішити кризу, надавши швидку підтримку. Вона також неодноразово очолювала запобіжні атаки на опорні пункти ордена Безодні, щоб зарубати їхні плани на корені.

Життя Еоли унікальне, у ньому переплетено багато протиріч. Вона останній нащадок клану Лоуренсов, і жителі Мондштадта вважають її уособленням злочинців. Багато років тому вона розірвала зв'язок зі своїм кланом і приєдналася до лицарів Ордо Фавоніус. Однак через забобони, які важко забути, з Еолою поводяться несправедливо. В очах жителів Мондштадта вона завжди була «чужинцем» і навіть «небезпечною особистістю».

Багаторічний досвід змусив Еолу створити захисний бар'єр і слово «помста», мабуть, найпомітніша частина бар'єру. Єдиний спосіб зрозуміти її справжню природу - не зважати на плітки і спробувати прийняти логіку її ставлення до людей.

# data[].attributes.body
Еола - дівчина зі світлою шкірою, з трохи коротким, блакитним волоссям і невеликими білими пасмами. Між волоссям у неї чорна пов'язка. Очі фіолетового кольору з переходом у жовтий. На шиї у неї синя краватка із золотими вставками. Від плеча йде плащ з плавним переходом світло-блакитного в синюватий, з темно-синіми і золотуватими вставками. На правому плечі плащ притримує Кріо Око Бога. Її костюм складається з білої блузки, що плавно перетікає в чорні шорти. Рукави знизу мають біло-синій візерунок. Тильна сторона рукавичок чорна, а внутрішня – блакитного кольору. На ногах блакитні панчохи, зверху досить довгі чорні чоботи з підборами.

# data[].attributes.headline
Про персонажа

# data[].attributes.subject
Про персонажа

# data[].attributes.body
Еола – капітан розвідувального загону лицарів Ордо Фавоніус.
За родом своєї діяльності вона бореться з монстрами та орденом Безодні, а тому рідко буває у Мондштадті.
Також відома як Лицар Морська піна, Еола майстерно володіє мечем і є безстрашним та проникливим стратегом. Вона отримала високу оцінку магістра Ордо Фавоніус Варкі, який сказав, що Еола - видатний воїн, що стоїть на одному рівні з Лицарем Кульбаба.
Той факт, що обидва лицарі стоять на захисті Мондштадта, має бути приводом для радості, але між Еолою та Джин є явні відмінності.
Еола – нащадок клану Лоуренс, роду старих аристократів. У її венах тече кров злочинців, які занурили Мондштадт у пітьму.
Через своє походження вона має погану репутацію серед мешканців. Клан Лоуренс символізує часи невігластва та тиранії, іншими словами, вічного страждання народу.
Щоразу, коли Еола з'являється на людях, ця стара рана знову відкривається. Вони ненавидять аристократів і не приховують свого ставлення до неї, навіть незважаючи на те, що вона вступила до лав лицарів Ордо Фавоніуса і дослужилася до звання капітана.
У відповідь на нерозуміння городян Еола каже, що вона так чинить заради «помсти». Багатьох лякало цей грубий вислів і деякий час в ордені її вважали шпигуном.
Однак у чинного магістра Джинн свою думку щодо цього, і вона завжди дружелюбно ставилася до Еолі.
«Це помилкові чутки. Просто люди ще погано знають Лицаря Морську піну».

# data[].attributes.headline
Історія персонажа 1 (Рівень дружби 2)

# data[].attributes.subject
Історія персонажа 1 (Рівень дружби 2)

# data[].attributes.body
Еола - нащадок злочинного аристократичного клану Лоуренсів і одна з найкращих мечниць у Мондштадті.

У ній поєднуються злочинний родовід і відмінні бойові навички.

Для жителів Мондштадта капітан розвідувального загону лицарів також непередбачувана, як штормові хвилі. Ніколи не знаєш, коли вона атакує і якими будуть її дії...

Еола реагує на це ставлення з притаманною їй байдужістю і зарозумілістю. Коли хтось насмілюється сумніватися в ній, вона каже: "Відплата наздожене тебе, запам'ятай це!"

Переслідувана ненавистю, вона несе службу далеко від Мондштадта і лише зрідка з'являється в штаб-квартирі ордена.

Двоє вартових, які щойно заступили на пост, не наважилися поворухнутися, побачивши Еолу, і мовчки дивилися, як вона з величезним мечем у руках прямує прямо до кабінету магістра Джинн.

На їхній подив минуло кілька годин, а з кабінету так і не долинуло жодних звуків боротьби.

Стурбовані стражники звернулися до капітана Кейє і бібліотекарки Лізи, які проходили повз.

"Знову цей командир розвідників? Що, вона сьогодні знову прийшла до чинного магістра з мечем у руці?"

"Ну і ну, тоді мені теж треба поквапитися. Хіба я можу пропустити чаювання?" - сказала Ліза, після чого поспішно попрямувала до кабінету.

Кейа, своєю чергою, підвів двох стражників до дверей і пояснив з посмішкою: "Вам відомо, що чинний магістр Джинн дуже прониклива, вірно? В Ордо Фавоніус важливі здібності, а не походження. Тому вона знайшла час, щоб битися з капітаном розвідки на мечах, як для захисту гідності ордену, так і для того, щоб у битві вилити минулі образи. Хіба не розумно?"

"О... Тепер зрозуміло!"

"А "чаювання" означає обмін досвідом".

Такі речі трапляються щомісяця. Але чому тоді загадковий обмін досвідом відбувається абсолютно безшумно...

# data[].attributes.headline
Історія персонажа 2 (Рівень дружби 3)

# data[].attributes.subject
Історія персонажа 2 (Рівень дружби 3)

# data[].attributes.body
Насправді, Еола зовсім не така грізна, якою здається. Швидше вже вона є жертвою стереотипів. На початку служба Еоли була сповнена неприємностей: магазини відмовлялися продавати їй товари, ресторани погано готували її замовлення, а місцеві жителі в районах несення служби відмовлялися з нею співпрацювати. У разі виникнення конфлікту Еола різко заявляла, що вона не забуває недоброго ставлення і завжди платить за рахунками. Ці слова були схожі на заклинання, яке гасило конфлікт ще до того, як він спалахне. Цікаво, що Еола, до якої ставилися з великою настороженістю, завжди поважала закон і ніколи не заподіяла шкоди жодному жителю Мондштадта. У неї холодна манера поведінки, але належні висловлювання і дії. Через її бездоганну поведінку страх почав зменшуватися. Люди також усвідомили, що її слова про помсту - не більше, ніж спосіб зупинити розпаленого співрозмовника. Еола хоче знищити Ордо Фавоніус, Еола - шпигун... В очах новобранців ордена вона була складною людиною. Коли магістр Джинн відправила до Еоли новобранця з вказівками, Еола байдуже відповіла: "Якщо тобі доводиться доручати свою роботу нащадку твоїх колишніх пригноблювачів, можливо, тобі не вистачає компетентності". Незважаючи на подібну відчуженість на словах, вона ідеально виконала всі доручення. Новобранцю довелося визнати, що з її здібностями не дивно, що Еола за такий короткий термін дослужилася до капітана розвідувального загону. Холодна і відсторонена Лицар Морська піна, аристократка, що ненавидить Ордо Фавоніус, лиходійка, з якою складно ужитися... Чи так це насправді? На зворотному шляху до міста новобранець згадував дії капітана розвідки. "Чому її погляд здається добрим і сильним, коли на неї ніхто не дивиться? Схоже, вона серйозно ставиться до своєї роботи... То, можливо, на неї все-таки можна покластися?"

# data[].attributes.headline
Історія персонажа 3 (Рівень дружби 4)

# data[].attributes.subject
Історія персонажа 3 (Рівень дружби 4)

# data[].attributes.body
Мондштадт - місто свободи і радості, тут навіть нащадки злочинців заводять хороших друзів.

Є одна людина, якій може довіряти Еола та решта мешканців - Ембер, лицар-скаут.

Коли вони разом ходять крамницями, власники продають Еолі товари за нормальною ціною, бо всі обожнюють Ембер. А якщо вони в гарному настрої, то навіть можуть зав'язати з Еолою світську бесіду. У такі моменти вона демонструє найбільш соціально прийнятний образ.

Добросерда Ембер часто супроводжує її, допомагає виконувати доручення і надсилає всі необхідні товари прямо додому до Еоли.

Крім іншого, Ембер доносить до жителів Мондштадта службові досягнення капітана розвідувального загону, які не залишають нікого байдужими.

Рано вранці у вихідні дні Ембер, стоячи на саморобній трибуні, зробленій із дерев'яних ящиків, зачитує результати нового бою Еоли: "Нещодавно капітан розвідувального загону лицарів Ордо Фавоніус врятувала жінку в Терновому порту і з її допомогою провела розслідування, під час якого було спіймано деяких членів Ордену Безодні, які переховувалися в цьому районі. Врятована жінка була відомим експертом у галузі права Лі Юе. Після інциденту Палата зв'язків Лі Юе направила лист подяки лицарям Ордо Фавоніус..."

Можливо, невтомні зусилля Ембер змінили забобони, що накопичилися за довгу історію, або ж досягнення Еоли як лицаря розвіяли той страх, що його громадяни відчували до неї. За останні кілька років життя Еоли зазнало деяких змін. Більшість людей перестала ставитися до неї вороже, а з кожною новою битвою лицарі дедалі більше стали захоплюватися її майстерністю.

Еола користується беззастережною підтримкою свого загону. Разом вони стали міцним щитом і гарантом миру в околицях Мондштадта.

Найбільше ці зміни потішили саму Ембер, адже вона доклала до цього титанічних зусиль. Вони були знайомі ще до того, як Еола приєдналася до Ордо Фавоніус, тож Лицар Морська піна завжди цілковито довіряла чарівній дівчині, яку особисто виховував її дідусь.

# data[].attributes.headline
Історія персонажа 4 (Рівень дружби 5)

# data[].attributes.subject
Історія персонажа 4 (Рівень дружби 5)

# data[].attributes.body
Незважаючи на свою відстороненість і холодність у стосунках із людьми, Еола виявляє справжню пристрасть до кулінарії.

Розвідувальні загони часто пишаються тим, що в них є "найкращі пайки ордена". У дорожніх сумках у них завжди є місячний пиріг. Усі, хто його куштував, захоплюються його смаком.

Кухар пояснила, що цей пиріг був приготований на основі рецепта капітана загону. Вона подовжила час випікання, щоб скоринка зберігала зовнішній вигляд і смакові якості пирога, а також замінила інгредієнти, які швидко псуються, що дало змогу подовжити термін зберігання пирога і знизити його вартість.

Навіть за такої модифікації пиріг зберіг свій чудовий смак. Насолоджуючись цим пирогом, лицарі не могли не замислитися над питанням: "Який же смак оригінального пирога капітана?"

Відповідь на це запитання схована в одній зі старовинних книг бібліотеки. Незважаючи на те, що клан Лоуренс давно занепав, він все ще очікує повернення колишньої величі. Щоб бути готовими до цього великого моменту, члени клану виховують своїх дітей з патологічною суворістю.

Так званий "обов'язок аристократа" - бути бездоганним у всіх відношеннях. Не тільки вишукані манери, етикет і знання, а й приготування їжі та прибирання.

Клан Лоуренс вирішив, що звільненому Мондштадту бракує манер і гарного смаку. Коли сім'я поверне собі владу в майбутньому, вона може не знайти кваліфіковану прислугу і загрузне в безодні вульгарності.

Учитель кулінарії сім'ї Лоуренсів був доволі вимогливим. У тісті бракує пів ложки борошна, у приправі не вистачає кілька крупинок солі, страва простояла в печі на дві секунди довше, ніж треба... Усе це могло призвести до осуду і покарання. Навички приготування їжі, яким позаздрили б усі інші, були лише одним із марних результатів дотримання старих сімейних правил.

Єдиний спосіб спробувати її страви - отримати схвалення. Єдиною такою людиною може бути та, про кого вона каже: "хто багато разів мстився, хто турбує і не може бути прямолінійним, хто завжди перебуває поруч".

# data[].attributes.headline
Історія персонажа 5 (Рівень дружби 6)

# data[].attributes.subject
Історія персонажа 5 (Рівень дружби 6)

# data[].attributes.body
Крім традиційного етикету і манер, мистецтво, також іменоване "другою душею", має велике значення для аристократів.

Ритуальний танець, обряд високої знаті, в якому аристократи проявляли витонченість і велич, називається квінтесенцією "другої душі" і найпрекраснішою перлиною на скіпетрі аристократії.

Кажуть, що найбільші знатні родини створили ритуальний танець задовго до початку кривавого правління аристократів.

Найважливішою частиною всього ритуального танцю був сольний танець під назвою "Мерехтіння свічки" в третьому акті, який представляв клан Лоуренс. Танцівниця мала високий статус і зазвичай була старшою донькою сім'ї.

Клан наймав найкращих вчителів, щоб вони відточували кожен танцювальний крок старших дочок і робили з них чудових танцюристок. Під час цих суворих тренувань ноги, що кровоточили, були ознакою старанності та величі.

Цей танець передається з покоління в покоління і донині. Аристократи вже давно вигнані, але ця традиція збереглася в клані Лоуренсів.

Зникли грандіозні прийоми і бали, ритуальний танець втратив свою велич. Вимоги до танцюристів поступово знижуються, бо більше немає вчителів танців. Клан Лоуренс згодом перевів ритуальний танець з обов'язкової програми навчання в розряд захоплень.

Згодом негативні аспекти танцю згасли, і залишилася тільки його краса.

Порівняно з іншими задушливими уроками, це було єдине безтурботне дитяче заняття старшої доньки нинішнього покоління клану Лоуренс - Еоли.

Зараз Еола повністю ізольована від мистецтва. Навряд чи звання Лицар Морська піна асоціюватиметься з танцем в уяві глядачів.

Однак художня якість танцю і непередавана краса ритму знаходять відображення в кожному русі мистецтва володіння мечем Еоли.

Дворучний меч злетів і опустився, а її елегантна постать ніби виконує танець під місяцем, далекий, досконалий і недосяжний.

# data[].attributes.headline
Лід і морська піна (Рівень дружби 4)

# data[].attributes.subject
Лід і морська піна (Рівень дружби 4)

# data[].attributes.body
У Еоли є "Печатка льоду" - герб клану Лоуренс. Це вищий символ сили, що уособлює первородний дух клану Лоуренс, який ще не занурився в темряву: холодний, чистий і непохитний дух подібний до льоду, що не тане у вогні.

За минулу тисячу років лише деякі пройшли випробування клану й отримали герб.

Коли Еола проходила випробування, вона була ще дитиною, але пройшла їх з грайливою легкістю і тому була нагороджена гербом. З цим символом слави вона покинула клан і майже не підтримувала стосунків з його членами.

Сила її крижаного меча подібна до снігової бурі, яка може прогнати будь-якого ворога.

Її звання - Лицар Морська піна, і багато хто думає, що вона володіє елементальною силою Гідро.

Але насправді за цим стоїть інша причина.

Еола носить із собою майстерно зроблений кістяний свисток. Щоразу, коли вона дме в нього, навколо чується рев хвиль.

Її загін розташовується недалеко від узбережжя, і рев хвиль може збити з пантелику ворога, а також змусити істот з низьким інтелектом розбігатися в усіх напрямках, припускаючи, що наближається буря.

Завдяки цьому вмінню Еола багато разів вигравала битви, незважаючи на перевагу в силі ворога. Вона відома як Лицар Морська піна через свою унікальну тактику.

На кістяному свистку можна зіграти різні звуки, але в Еоли є свої причини, через які вона обрала саме рев хвиль.

Їй більше підійшло б звання Лицар Лід.

Можливо, гребінці хвиль подобаються їй більше, ніж твердий лід...

Вільно мчати світом, стикаючись із рифами і набігаючи на берег.

Вільні хвилі більше відповідають її устремлінням, ніж нерухома печатка льоду.

# data[].attributes.headline
Око Бога (Рівень дружби 6)

# data[].attributes.subject
Око Бога (Рівень дружби 6)

# data[].attributes.body
Яка природа ненависті?

Гнітючі обставини чи нещасливе минуле?

А що таке помста?

Відновити справедливість для себе чи занурити ворога в безодню гіркоти?

Повернути велич клану, завоювати благоговіння людей, повернутися на вершину влади... Ніщо з цього, на думку Еоли, не має значення.

Замість того, щоб відчувати так звані ганьбу і приниження, вона навпаки страждає від спадщини свого клану, намагаючись наполегливою працею отримати схвалення світу.

Її ненависть і помста - це просто звичка, захист.

Над якими зауваженнями потрібно посміятися, а які потрібно взяти до уваги...

Як порвати з важким родоводом?.. Як із ним боротися?..

Переповнена сумнівами, Еола вчиться у всіма забутого старого лицаря-розвідника. У свого вчителя вона переймає безпрецедентний рівень відкритості та наполегливість.

Спочатку знайти своє справжнє "я", воно важливіше за ненависть і помсту, важливіше за клан і все інше.

"Я" у виживанні, "я" в самозбереженні, "я" в невблаганній завзятості...

Ненависть і помста не зможуть змінити природу доброти й наполегливості.

Шлях ненависті, яким ішла Еола, - ніжний шлях ненависті. У той момент, коли вона знайшла його, відкрилося Око Бога.