# data[].attributes.body
România este o țară privilegiată sub aspectul diversității culturale și etnice. Această bogăție etnică se datorează atât poziției geografice, cât și istoriei tumultoase a acestor meleaguri. Influența diverselor popoare se simte și azi nu doar în gastronomie, limbă, tradiții, arhitectură, ci este foarte actuală prin înșiși oamenii de etnie care locuiesc astăzi pe teritoriul țării. După cum spunea și fostul Ambasador al Statelor Unite în România, Michael Guest, suntem o țară norocoasă că avem o așa diversitate etnică și culturală. Din păcate, însă,  nu suntem conștienți cu toții de această binecuvântare.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
România este o țară privilegiată sub aspectul diversității culturale și etnice. Această bogăție etnică se datorează atât poziției geografice, cât și istoriei tumultoase a acestor meleaguri. Influența diverselor popoare se simte și azi nu doar în gastronomie, limbă, tradiții, arhitectură, ci este foarte actuală prin înșiși oamenii de etnie care locuiesc astăzi pe teritoriul țării. După cum spunea și fostul Ambasador al Statelor Unite în România, Michael Guest, suntem o țară norocoasă că avem o așa diversitate etnică și culturală. Din păcate, însă, nu suntem conștienți cu toții de această binecuvântare.

Mândria etnică este un subiect extrem de actual: mândria de a fi român, armean, rrom, turc, maghiar și așa mai departe capătă numeroase reprezentări. Și este foarte bine că este așa pentru că numai printr-o atitudine pozitivă și o acceptare a originii noastre sau a celorlalți putem avea o societate echilibrată. Mai mult decât atât, mândria etnică este esențială pentru dezvoltarea sănătoasă a tinerilor aparținând etniilor minoritare.
Problematica etnică ar trebui să se regăsească pe agenda publică din România, cu atât mai mult cu cât o bună înțelegere a specificității etniilor contribuie substanțial la dezvoltarea sănătoasă a tinerilor și la succesul lor ulterior. Acceptarea identității le va permite acestora să se concentreze pe ce își doresc să facă, fără a fi complexați de elemente ce le formează personalitatea și pe care nu le pot schimba, lucruri care se leagă direct de realizările și succesul pe care le pot avea în comunitatea în care s-au integrat.

Mai mult decât atât, o etnie, o rasă, o cultură, vine cu noi ideologii, noi paradigme de a analiza și aborda lucrurile. Această diversitate culturală se află la temelia dezvoltării armonioase a unei comunități, conducând la a identificarea unor soluții. Nu în cele din urmă, diversitatea etnică poate pune evidenția patrimoniul de valori al fiecărei etnii în parte. Un proiect frumos care vorbește despre mândria etnică este cel al româncei Mihaela Noroc care a făcut portretele a 37 de femei din 37 de țări pentru a ilustra cum este văzută o femeie frumoasă în fiecare dintre acestea.

În aceeași linie, proiectul Agora Culturală @ Biblioteca Ta propune un demers generos dedicat tuturor minorităților etnice din România. Printr-o suită de workshop-uri gratuite în care oamenii vor deprinde tehnica poveștilor digitale, proiectul demonstrează o dată în plus cât de valoroasă este diversitatea culturală și cât de norocoși suntem, ca popor, că avem o astfel de bogăție a minorităților pe teritoiul României.

Reprezentanții diferitelor etnii din județele Cluj, Brăila, Sibiu, București ,și nu numai, sunt invitați să meargă în biblioteci și să își spună povestea etniei proprii, într-o manieră inovativă și participativă.
Puteți urmări proiectul pe https://www.facebook.com/agoraculturala

# data[].attributes.attachment_link.title
Diversitatea culturală: o bogăție inestimabilă a României

# data[].attributes.attachment_link.description
România este o țară privilegiată sub aspectul diversității culturale și etnice. Această bogăție etnică se datorează atât poziției geografice, cât și istoriei tumultoase a acestor meleaguri. Influența diverselor popoare se simte și azi nu doar în gastronomie, limbă, tradiții, arhitectură, ci este foarte actuală prin înșiși oamenii de etnie care locuiesc astăzi pe teritoriul țării.

# data[].attributes.headline
Romậnia este primul stat din Europa și al patrulea din lume care a ratificat Convenția Internaționalǎ pentru protecția și promovarea diversitǎții expresiilor culturale, adoptata de UNESCO, ȋn octombrie 2005 (informeazǎ site-ul UNESCO).

# data[].attributes.subject
Romậnia este primul stat din Europa și al patrulea din lume care a ratificat Convenția Internaționalǎ pentru protecția și promovarea diversitǎții expresiilor culturale, adoptata de UNESCO, ȋn octombrie 2005 (informeazǎ site-ul UNESCO).

# data[].attributes.body
https://orientromanesc.ro/2018/05/20/21-mai-ziua-mondiala-pentru-diversitate-culturala-pentru-dialog-si-dezvoltare/

# data[].attributes.body
sursa: https://arnoldplaton.wordpress.com/2015/01/11/diversitate-in-romania/

În general există o mai mare diversitate etnică și lingvistică în zona de câmpie a Banatului și Partiumului (Crișana și Sătmar), sporadic în Dobrogea și într-o fâșie ce trece prin Transilvania dinspre nord-vest spre sud-est, zonă cu populație maghiară și romă semnificativă, la zona de contact dintre Secuime, fostele teritorii săsești și restul Transilvaniei. Zone precum interiorul Ținutului Secuiesc sau Țara Moților sunt, pe de altă parte, zone destul de omogene.

# data[].attributes.body
sursă: https://rutenii.ro/21-mai-ziua-mondiala-pentru-diversitate-culturala-pentru-dialog-si-dezvoltare/

# data[].attributes.headline
Diversitatea culturală - explicații și aplicații

# data[].attributes.subject
Diversitatea culturală - explicații și aplicații

# data[].attributes.body
În ceea ce privește diversitatea religioasă, zonele de diversitate ridicată, deși păstrează în linii mari aceleași coordonate ca și cea etnică, cu adaosul a două zone suplimentare: Vestul Secuimii, unde există un amestec de reformați, catolici și unitarieni în rândul etnicilor maghiari, și Moldova, destul de plictisitoare etnic, care devine un spațiu al diversității religioase, datorită cultelor neoprotestante în Suceava, respectiv a ceangăilor romano-catolici din zona centrală a acestei provincii istorice.

# data[].attributes.headline
Indexul integrării imigranților - un studiu privind imigrația și procesul de integrare al imigranților în România

# data[].attributes.subject
Indexul integrării imigranților - un studiu privind imigrația și procesul de integrare al imigranților în România

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
67 Pages Posted: 18 Nov 2021

Date Written: December 31, 2019

Abstract

Indexul Integrării Imigranților în România (IIIR) își propune să realizeze un studiu privind imigrația și procesul de integrare al imigranților în România. Studiul este ghidat de două premise intens dezbătute atât în literatura de specialitate cât și la nivel de politici publice. Prima premisă se referă la anumite caracteristici socio-demografice ale imigranților (de exemplu categoriile legale - BPI, RTT, iEU, etc. - din care fac parte imigranții și drepturile sau statusul social aferent acelor categorii) care au un impact major asupra procesului de integrare în societatea gazdă. De exemplu, resortisanții țărilor terțe au o serie de drepturi politice și civice restricționate în comparație cu imigranții care sunt cetățeni ai statelor din Spațiul Economic European sau în comparație cu acei imigranți care au dobândit cetățenia română (IIIR 2017). Astfel, aceste limitări se pot reflecta asupra implicării și integrării civice sau politice a imigranților. Cea de a doua premisă este legată de faptul că structura și modelul de organizare a societății gazdă are un impact puternic asupra reușitei și a modului în care se integrează imigranții. Această premisă este studiată de obicei la nivel internațional prin compararea a două sau mai multe țări care oferă contexte sociale sau politice de integrare diferite. Cu toate acestea, în state precum România care sunt caracterizate de diferențe și inegalități semnificative între diverse regiuni ale țării, această perspectivă comparativă se poate dovedi de asemenea fructuoasă pentru comparații inter-regionale.

The Index of Immigrant Integration in Romania (IIIR) aims to be a research on immigration and the process of integration of immigrants in Romania. The study is guided by two premises intensely debated both in the academic literature and in public policy. The first premise is that certain socio-demographic characteristics of immigrants (i.e. the legal categories of which immigrants belong and the rights or social status related to those categories) can have a major impact on the integration process in the host society. For example, third-country nationals have a number of restricted political and civic rights compared to immigrants who are citizens of European Economic Area states or compared to those immigrants who have acquired Romanian citizenship. Thus, these limitations may be reflected in the civic or political involvement and integration of immigrants. The second premise is related to the fact that the structure and organizational model of the host society has a strong impact on the success and the way in which immigrants are integrated. This premise is usually studied internationally by comparing two or more countries that offer different social or political contexts of integration. However, in countries such as Romania which are characterized by significant differences and inequalities between different regions of the country, this comparative perspective may also prove fruitful for inter-regional comparisons.

Keywords: immigrant integration; Romania;

JEL Classification: K00

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
indexul integrării imigranților în românia 2019 the index of immigrant integration in romania 2019

# data[].attributes.attachment_link.title
Indexul Integrării Imigranților în România 2019 The Index of Immigrant Integration in Romania 2019

# data[].attributes.attachment_link.description
Indexul Integrării Imigranților în România (IIIR) își propune să realizeze un studiu privind imigrația și procesul de integrare al imigranților în România. Stud

# data[].attributes.headline
,,Copiii care vin în România și devin invizibili” - un articol despre situația copiilor străini ce încearcă să se integreze în România

# data[].attributes.subject
,,Copiii care vin în România și devin invizibili” - un articol despre situația copiilor străini ce încearcă să se integreze în România

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
România e considerată o țară de tranzit pentru migranți, dar pentru 80.000 de străini, ea este țară de destinație și, după cum arată situația actuală, eforturile de integrare a acestor copii sunt insuficiente. Unii sunt abia în clasa a două la 17 ani, din cauza birocrației, alții nu au ce mânca, iar pentru părinții lor pandemia a însemnat adesea pierderea singurului venit. Rodica Novac, Project Manager al proiectului MINT al Fundației Terre des hommes (Mentoring for Integration of Children Affected by Migration) ne-a povestit despre cum trăiesc copiii migranți în România.
Q: Despre câți copii veniți în România putem vorbi acum?
RN: În acest moment nu știe nimeni câți copii străini sunt în România, câți sunt înscriși în sistemul educațional public, câți au medic de familie, nu există niciun fel de statistici. Ministerul Educației Naționale (MEN) nu poate spune acum câți străini participă la cursuri de română, câți sunt în sistemul public. Sunt complet invizibili. Putem spune însă de unde vin ei : în primul trimestru din 2020 au solicitat azil în România 162 minori din Siria, Afganistan, Irak, Palestina, Egipt și altele. Nici Ministerul Sănătății nu poate oferi statistici despre străinii asigurați și care au medic de familie. Toți străinii din Romania sunt obligați să fie asigurați în sistemul de sănătate. În mod normal CNAS ar trebui să aibă datele, în mod normal fără asigurare medicală nu-și pot prelungi dreptul de ședere.

Sunt circa 1500 de copii veniți de mai mult de un an jumătate (potrivit IGI - Inspectoratului General pentru Imigrări) Dar mai sunt străinii care vin să lucreze aici cu familiile și care și-au pierdut job din cauza pandemiei și au posibilitate redusă de a căuta alt job (fiind și datori firmei de intermediere). Mai este și pătura largă de migranții veniți în alte scopuri -studii, căsătoriți cu cetățeni români. Studenții au voie să lucreze 4 ore /zi, iar mulți aveau joburi probabil în HORECA. Mai sunt copiii din familii mixte, care au locuit în străinătate și au și ei probleme de integrare la școală și venituri foarte scăzute acum.
Q: Care sunt drepturile lor în România?
RN: Avem mai multe categorii de migranți în România și Europa. Pe de o parte refugiații și persoanele cu protecție subsidiară (tot o formă de azil, dar cu mai puține drepturi decât au copiii refugiați). Copiii refugiați și cei cu protecție subsidiară au aceleași drepturi că românii (denumiți generic persoane cu protecție internațională). Aceasta se aplică și adulților, care nu au însă drepturi politice -de a vota și de a fi votați. Teoretic au acces la sistemul de educație, la sănătate, în aceleași condiții că cetățenii români, în plus pot obține cetățenia doar după 4-5 ani de ședere. Refugiații sunt protejați de Convenția Internațională privind statutul refugiaților, primesc protecție internațională pentru că întoarcerea în țara lor de origine le-ar pune siguranța și chiar viața în pericol. Părinții lor au dreptul la muncă în aceleași condiții că românii.

În fapt, deși au aceleași drepturi, au probleme de locuire, pentru că pot stă în centrul de cazare al Ministerului de Interne o perioadă limitată, după care ar trebui să-și găsească locuința cu chirie. Apoi părinții au în general mai mulți copii, deci mama nu poate lucra, adică tatăl are nevoie de un venit suficient de mare.

Mai sunt și alte categorii de străini în România, categoria resortisanților din țări terțe: cei căsătoriți cu un cetățean român, cei veniți pentru reîntregirea familiei, în scop de studii, în scop de muncă și altele. Aceștia au drepturi specifice și sunt uneori foarte vulnerabili.
Q: Care este situația concretă, dincolo de drepturile pe care le au teoretic?
RN: În practică, situația e mult mai complicată. De exemplu, copiii sunt greu de integrat în sistemul de învățământ pentru că nu vorbesc română, nu au acte de studii. În general persoanele cu protecție internațională care vin în Europa nu au acte de niciun fel, uneori nici de identitate. Fără acte de studii e foarte dificil să echivalezi studiile în sistemul educațional românesc. La școală pot fi audienți în primul an în care vin, dar ei nu sunt în bugetul Ministerul Educației, nu primesc profesori de sprijin, cursurile de română sunt foarte puține și de slabă calitate, se țin în alt loc decât școală la care sunt înscriși, nu primesc manuale, nu sunt în catalog, în sistemul informatic al Ministerului Educației, nu primesc burse sociale și nu fac parte din programele „Cornul și Laptele" sau altele. Faptul că sunt audienți nu înlesnește deloc acumularea de cunoștințe în materiile pe care nu le-au studiat. Nu există un program prin care ei să recupereze materiile pe care nu le-au studiat în țară de origine. Nu au cunoștințe de terminologie de specialitate, învață să se descurce în limba română de la colegi, dar nu știu matematică sau geografie în română. Încă un exemplu, dacă ei nu au acte de studiu care să poată fi echivalate în România, trebuie să dea examene la toate materiile de studiu din anii anteriori pentru refacerea foii matricole a elevului.
Q: Cunoașteți un caz anume de copil afectat de această situație?
RN: Personal, m-a impresionat povestea lui Ahmed (17 ani), kurd care a venit din Irak și care este acum într-un centru al DGASPC. El a venit în țară cu o rudă, însă între timp a rămas singur aici, în grijă DGASPC, a fost înscris la școală. Acum acest tânăr de 17 ani este în clasa a doua, în programul A două șansă, pentru că nu a avut documente de la școală pe care a urmat-o și nu s-a ocupat nimeni că el să echivaleze. E îngrozitor de umilitor și ineficient, pentru că el vorbește foarte bine română, dar mergea doar 2 ore pe săptămâna la școală (înainte de pandemie). Ca să termine studiile obligatorii îi trebuie în acest program 10 ani, deci abia la 27 ani ar termină școală ! El e un copil pierdut, iar fără acte de studii nu are nicio șansă, deși are aceleași drepturi că un cetățean român. Nu se poate califica, angaja, nimic, nu există! Din punct de vedere al necesităților de baza este bine în centrul DGASPC, dar putem spune că sistemul a eșuat să îl integreze în sistemul școlar și eșuează în continuare, pentru că programul „A două șansă" nu a fost gândit pentru copii migranți, ci pentru persoanele de peste 16 ani care nu și-au finalizat studiile la timp, dar vor să revină la școală. El nu a fost gândit să facă față problemelor pe care le au copiii migranți care vin în România.
Q: Cum i-a afectat pandemia pe acești copii ?
RN: Aceste familii au fost foarte afectate de pandemie, părinții și-au pierdut locurile de muncă și acum problema principala e asigurarea locuinței și a hranei. Migranții în general lucrau în Horeca, servicii sau construcții ori comerț, domenii foarte afectate. Acum clar nu au ce mânca. Apoi se lovesc și de alte probleme : angajtorii nu știu că refugiații au aceleași drepturi că cetățenii români și ii pot angaja fără niciun fel de formalități precum avizele de angajare etc. Pentru copii problema gravă a fost că din cauza necunoașterii limbii și lipsei de acces la tablete, laptopuri și la internet, ei nu au putut participa la învățământ la distanță. Pentru copiii migranți e mult mai complicat să participe la cursuri la distanță din mai multe puncte de vedere și pentru profesori e greu să ii integreze, e greu să ai copii care nu vorbesc limba și nu înțeleg enunțurile problemelor.

Acești oameni au nevoie de asistență, iar ONG-urile le oferă asistență directă. Acum ei așteaptă ajutor de la ONG care fac parte din Coaliția pentru Drepturile Migranților și Refugiaților, care au distribuit ajutoare, dar nevoile sunt mult mai mari. În special persoanele nou venite, adică cele care au ieșit din programul de integrare finanțat de Guvernul României (de un an jumătate) și care nu mai primesc ajutor financiar.
Notă: Terre des hommes susține necesitatea unui program național finanțat de bugetul de stat în domeniul educației, că să se asigure că toți copiii migranți sunt înscriși în sistemul public de învățământ și le este alocat un buget care să le asigure (de exemplu) un an pregătitor în sistemul preuniversitar, accesul la toate facilitățile pe care le au copiii români, programe naționale, burse sociale, de studiu, inclusiv prin programe adaptate nevoilor lor, de tipul Școala după școală, finanțate de la bugetul de stat sau/și prin Fondul Social European. În acest fel sistemul educațional ar fi mai deschis și mai eficient în ce privește integrarea copiilor migranți.
Proiectul MINT (Mentoring for Integration of Children Affected by Migration) este cofinanțat de Uniunea Europeană, prin Fondul pentru Azil, Migrație și Integrare, și implementat de Biroul Regional al Terre des hommes în Ungaria în parteneriat cu Organizația pentru ajutor pentru refugiați (Republica Cehă), Fundația Ocalenie (Polonia), Terre des hommes România, Filantropia Slovenă (Slovenia).

# data[].attributes.attachment_link.title
[România] Copiii care vin în România și devin invizibili

# data[].attributes.attachment_link.description
România e considerată o țară de tranzit pentru migranți, dar pentru 80.000 de străini, ea este țară de destinație și, după cum arată situația actuală, eforturile de integrare a acestor copii sunt insuficiente. Unii sunt abia în clasa a două la 17 ani, din cauza birocrației, alții nu au ce mânca, iar pentru părinții lor pandemia a însemnat adesea pierderea singurului venit.