# data[].attributes.body
Amèrica comença a tenir tensió entre els ciutadans en l'època de les tretze colònies britàniques, els comerços, intercanvis i altres es complicaven per culpa dels monarques britànics.

En aquell moment que els monarques anglesos veien que no anava bé i van deixar a Amèrica una mica de costat.

La Colònia dels tretze es va manifestar i Thomas Jefferson, Benjamin Franklin, John Adams, Robert R. Livingston, Roger Sherman varen demanar la independència el 4 de juliol del 1776 .

La guerra entre Amèrica i els britànics va seguir a comandament de Jorge Washington que tenia el suport d'Espanya i França.

Després de conquerir tot el territori, Anglaterra va reconèixer la Independència.

El 1787 s'aprovà la constitució.

Finalment, el 1789 Washington es va convertir en el primer president dels Estats Units d'Amèrica.

# data[].attributes.attachment_caption
Delacroix La Llibertat guiant al poble (1830)

# data[].attributes.headline
La Revolució Francesa (1789) i les Revolucions de 1830 i 1848

# data[].attributes.subject
La Revolució Francesa (1789) i les Revolucions de 1830 i 1848

# data[].attributes.body
Va començar en 1789 perquè la gent estava molt enfadada amb el rei i els rics. Els rics no pagaven gaires impostos, mentre que la gent comuna els pagava tots i ho passava malament econòmicament. A més, França tenia moltes deutes per les guerres.

La gent volia canviar això i també volia més drets. Les idees de gent com Rousseau i Voltaire van dir que tothom hauria de ser lliure i igual. Això va fer que la gent es rebel·lés.

La revolució va començar amb la Toma de la Bastilla, i després van passar moltes coses, com fer declaracions de drets, executar el rei i va haver-hi molta inestabilitat.

Al final, la declaració dels drets de l'home i del ciutadà, proclamada el 26 d'agost de 1789 , va establir els drets bàsics i universals de les persones com la llibertat, la igualtat i la propietat.

Al final va aparèixer Napoleó el nou monarca, va difondre algunes idees liberals, com la igualtat davant la llei i els drets individuals. No obstant , al mateix temps, va exercir un control autoritari fort, restringint llibertats i imposant una governança dictatorial.

Després que Napoleó perdés el poder, frança es va fraccionar en trossos i es va remodelar com abans de la revolució .

# data[].attributes.body
El Congrés de Viena, celebrat entre 1814 i 1815 després de les guerres napoleòniques, va establir un sistema ideològic per a la Restauració a Europa.

Es van establir acords per mantenir un equilibri de poders a Europa, amb l'objectiu de prevenir conflictes i guerres. Això implicava el redibuix dels mapes polítics per distribuir el poder de manera equitativa entre les potències y es van redibuixar les fronteres i es van restaurar molts dels territoris que havien estat reorganitzats durant l'època napoleònica, restablint així els antics regnes i les demarcacions territorials.

-Rússia, Àustria i Prússia. Aquesta aliança es fonamentava en principis religiosos, morals i conservadors, amb la finalitat de preservar l'ordre establert i reforçar els principis monàrquics.

-Gran Bretanya, Àustria, Prússia i Rússia. Es va crear per supervisar i garantir el compliment dels acords establerts al Congrés de Viena i contrarestar possibles moviments expansionistes.

# data[].attributes.body
Les Revolucions Liberals de 1820 van ser canvis importants que van passar a molts països d'Europa. La gent volia tenir més drets i poder triar els seus governs. Això va passar perquè molts estaven descontents amb els reis que tenien tot el poder i ells no podien decidir res. A més, van ser influenciats pels ideals de la Revolució Francesa com la llibertat i la igualtat. Aquestes revolucions van començar perquè la gent volia canvis en els governs i més drets per a ells.

A Espanya el 1820 Rafael de Riego es va manifestar contra la monarquia fent-li al rei respectar la constitució feta el 1812 acabant amb el seu absolutisme.

# data[].attributes.attachment_link.description
Constitución de Cadiz 1812 - Download as a PDF or view online for free

# data[].attributes.body
El 1821, a Grècia, es va iniciar la Guerra d'Independència grega contra l'Imperi Otomà. Aquest conflicte va ser un intent per part del poble grec de lliurar-se del domini otomà i aconseguir la seva independència.

L'Imperi Otomà era un imperi islàmic que governava una àmplia zona, incloent terres a Europa, Àsia i l'Àfrica del Nord. Grècia era part d'aquest imperi durant molts anys fins que van iniciar la seva lluita per aconseguir la independència.

La massacre de Quios va ser un esdeveniment terrible durant la Guerra d'Independència grega. Els otomans van capturar l'illa grega de Quios i van cometre una atrocitat, matant i esclavitzant molts dels habitants grecs. Aquesta matança va ser un dels esdeveniments més tràgics i cruels de la guerra, i va impactar moltíssim la comunitat internacional, ajudant a despertar el suport i la solidaritat cap a la causa grega d'independència.

# data[].attributes.body
El nacionalisme és una ideologia que exalta la identitat i la unitat d'una nació, ressaltant la seva cultura, història i interessos comuns. Busca l'autodeterminació i, sovint, la independència, defensant la sobirania nacional i oposant-se a l'opressió o control extern.

-Els nacionalismes disgregadors busquen la separació o divisió d'una nació en entitats més petites. Exemples inclouen el nacionalisme basc, que busca la independència del País Basc d'Espanya i França, i el nacionalisme català, que promou la independència de Catalunya d'Espanya.

-Els nacionalismes unificadors tendeixen a unificar diferents regions o grups en una sola nació. Un exemple històric és el nacionalisme alemany del segle XIX, que va unificar molts estats alemanys en una sola nació.

# data[].attributes.body
1848 : Moviments revolucionaris a diversos estats alemanys, buscant reformes polítiques i socials. No van aconseguir una unificació, els estats individuals van oposar-se.

1814-1815 : Establiment de la Confederació Germànica amb 39 estats, marcant les bases per a un futur estat alemany.

Otto von Bismarck : Com a Canceller de Prússia, va utilitzar la "política de sang i ferro" per consolidar el poder prussià, realitzant guerres clau per a la unificació.

Guerres de Unificació:Guerra dels Ducats (1864), Guerra Austro-Prussiana (1866) i Guerra Franco-Prussiana (1870-1871) van ser crucials per consolidar el lideratge prussià i debilitar altres estats i potències externes.

# data[].attributes.body
Giuseppe Garibaldi: Líder revolucionari i patriota, va encapçalar l'Expedició dels Mil (1860) que va conquerir Sicília i Nàpols, afegint-los al Regne d'Itàlia.

Camillo Benso, Comte de Cavour: Polític i estadista de Piemont-Sardenya. Va utilitzar aliances i diplomàcia per unificar Itàlia, establint aliances amb França per a aconseguir els objectius.

Víctor Manuel II: Rei de Piemont-Sardenya i primer rei d'Itàlia després de la unificació. Va ser un símbol unificador pel país.

Giuseppe Mazzini: Fervent patriota, va fundar "Joven Italia" i va advocar per la independència i unificació d'Itàlia sota un govern republicà.

# data[].attributes.body
La Revolució Industrial representa un període de canvi radical a nivell econòmic i social. Es defineix com el procés de transformació de la producció manual i artesanal a una producció industrial mecanitzada. Aquesta transformació va introduir noves tecnologies i mètodes de producció, provocant canvis significatius en la producció de béns i el treball.

La importància del sector tèxtil durant la Revolució Industrial va ser transcendental, ja que va ser un dels primers sectors a experimentar la mecanització amb les màquines de filar i teixir. Això va provocar un augment de la producció i la demanda de cotó, fent-lo un dels motors principals d'aquesta revolució.

La siderúrgia va ser crucial ja que va proporcionar el material necessari per a la construcció de maquinària, vies de ferrocarril i altres instruments clau per al desenvolupament industrial.

La màquina de vapor, inventada per James Watt, va revolucionar la producció ja que va ser utilitzada en múltiples àrees com la indústria tèxtil i la producció de ferro.

El ferrocarril va ser fonamental en l'expansió econòmica i el desenvolupament industrial, ja que va permetre el transport més ràpid i eficient de mercaderies i persones, connectant regions i fent més accessible el comerç i la producció.

La burgesia representava la classe dominant, formada per empresaris, industrials i comerciants que controlaven la producció i la riquesa. En canvi, el proletariat era la classe treballadora, que realitzava la feina manual i industrial sense tenir control sobre els mitjans de producció.

La construcció del Canal de Suez, inaugurat el 1869, va oferir una ruta marítima directa entre la Mediterrània i el mar Roig, connectant Europa amb l'Orient i evitant la necessitat d'una ruta al voltant de l'Àfrica. Això va reduir significativament els temps de viatge i les despeses del comerç internacional.

El Manifest Comunista, publicat per Karl Marx i Friedrich Engels el 1848, va establir les bases ideològiques del moviment obrer. La I Internacional Obrera (1864) va ser una plataforma de col·laboració entre diferents moviments obrers. Les seves reivindicacions eren la millora de les condicions laborals, la limitació de la jornada laboral i la igualtat de drets i oportunitats per als treballadors.