# data[].attributes.body
De første årene til Oman tilbrakte han med moren, faren og søsteren sin. Når Oman ble 6 år, ble han og familien utsatt for et bombe angrep sør for hovedstaden Damaskus (Syria). Oman var den eneste som overlevde.

# data[].attributes.body
Et år senere ble Oman adoptert til en rik norsk familie gjennom et adopsjons-program. Da gikk paret Anna og Olav imot normene til samfunnet. Isteden for å prøve å få barn selv, så valgte paret å adoptere noen som var mindre heldig.

# data[].attributes.body
Oman integrerte seg godt, i det norske samfunnet. Han fikk mange nye venner, og ingen så farge på den tiden. Alle var den samme. Oman var også del av mange delkulturer, blant annet fotball/svømming.

# data[].attributes.body
Alt var bra for Oman, helt til han begynte på VGS. Der opplevde han en ny skolekultur.

# data[].attributes.body
Oman begynte på en privat vidergående skole. Der var det bare han, og to andre, som hadde en minoritetsbakgrunn. Oman ble diskriminert kraftig av medelevene sine for noe han ikke kunne gjøre noe med, hudfargen. Oman følte seg naken, når han satt sammen med de andre elevene. Han følte at han var annerledes. At han ikke passet inn.

# data[].attributes.body
Den store rasismen Oman opplevde hver eneste dag, gikk kraftig utover den psykiske helsen. Han var lei, irritert og han hadde begynt å føle på en slags ensomhet. Jo lengre tid det gikk, jo verre ble tankene. Oman begynte å utvikle selvmordstanker.

# data[].attributes.body
Oman følte en skam. Han tørte ikke å si noe som helst til foreldrene sine. I dagnes samfunn, er kjønnsrollene fordelt på en måte at menn skal være sterke og aldri be om hjelp av andre. Så Oman dannet en gruppe, for folk med den samme etniske bakgrunnen som han. Mennesker som har opplevde den samme rasismen, som han har følt på. De fant trøst sammen, gjennom rusmidler. Sammen skulle de finne ut av sin egen identitet.

# data[].attributes.body
De 3 var ute og festet hver eneste kveld. De prøvde å glemme alle de vonde tankene. De prøvde å glemme mobbern, som plaget dem hver eneste dag. Det ble dannet et slags felleskap mellom dem. De hadde bare hverandre.

# data[].attributes.body
En natt festet Oman så hardt, at han besvimte med et glass i hånda. Politiet fant han på gulvet, med 5 gram kokain i bak lomma.

# data[].attributes.body
Oman ble tatt med til en politi stasjonen. Der fikk han en negativ sanksjon, som var å tilbringe en natt i fengsel.

# data[].attributes.body
Oman forsto at han var på bunnen. Han prøvde å holde tårene inne, men det var ikke til hjelp. Oman fikk et sammenbrudd i fengselscellen.

# data[].attributes.body
Oman begynte å tenke på verdiene sine. Om hva slags sønn han vil være. Om hva slags menneske han vil være. Hvilket menneske vil han bli. Oman forsto at han ikke kunne fortsette på denne mørke veien. Han bestemte at det var på tide med en forandring.

# data[].attributes.body
Oman sa ifra til foreldrene sine, om alle rasismen han opplevde på skolen. Om alle problemene han hadde med gutten Martin. Foreldrene gikk til rektoren, og fikk Magnus sparket ut av skolen. Magnus opplevde en negativ sanksjon.

# data[].attributes.body
I dag er Oman 20 år, og han har opplevd mange positive sanksjoner etter mobbe episoden. Oman har nå en kjæreste, og han studerer medisin. Oman blir nå sett på som en vellykket mann av samfunnet. En mann som har kontroll på livet. Oman er også et stort forbilde for mange unge. Han snakker åpnet ut om hvordan han holdte på å ta livet sitt, og om hvordan alle bør spørre om hjelp. Uansett hva. Om Oman ikke hadde sagt ifra, kunne han ikke ha stått her i dag å fortalt denne historien. Oman ville aldri ha blitt en inspirasjon for andre.