# data[].attributes.location_name
Карфаген, Туніс

# data[].attributes.headline
Карфаген, Туніс

# data[].attributes.subject
Карфаген, Туніс

# data[].attributes.body
Туніс — країна в північній Африці, розташована уздовж узбережжя Середземного моря, за 130 км на північний захід від Сицилії і за 160 км на південь від Сардинії. Туніс межує з Алжиром на заході і Лівією на південному сході.

Це найпівнічніша країна Африки, яка славиться прекрасним середземноморським узбережжям, що простирається на більше ніж тисячу миль. Пейзажі Тунісу варіюються від скель на північному узбережжі до лісових масивів у внутрішніх районах, від крутих долин до безкрайніх пустель і від високих гір до соляних озер, що лежать нижче рівня моря. Приблизно 40% території Тунісу займає пустеля Сахара.

Цікаві факти про Туніс

● Чисельність населення Тунісу становить 11,4 млн осіб. Щільність населення — 68 осіб на 1 км².

● Офіційною мовою Тунісу визнається арабська мова, але в країні також широко поширена і французька. У туристичних районах говорять англійською, німецькою та італійською мовами.

● Більшу частину населення Тунісу складають мусульмани, крім того, тут проживають християни і євреї.

● В якості офіційної державної одиниці в Тунісі використовується туніський динар.

● Столиця Тунісу — місто Туніс (Tunis), чисельність населення цього міста складає близько 700 000 осіб.

● Протягом короткого часу в середині 16-го століття Туніс перебував під владою Іспанії. 1574 року країна стала частиною Османської імперії. У 1883 році над Тунісом було встановлено протекторат Франції. 1956 року Туніс отримав незалежність від Франції.

● У Тунісі зосереджено багато археологічних ділянок, особливо часів Стародавнього Риму.

● Найвища точка Тунісу — гора Jebel ech Chambi висотою 1 544 м над рівнем моря.

● Важливі галузі сучасної економіки Тунісу включають сільське господарство, гірничу промисловість, туризм і виробництво. До головних зернових культур що вирощують в Тунісі, відносяться пшениця, ячмінь, виноград, оливки, цукрові буряки, цитрусові і фініки, а до основних корисних копалин — нафта і фосфати.

# data[].attributes.body
Місто швидко відроджується вже під владою аморейської династії. Прибульці швидко асимілюються у фінікійському середовищі, переймаючи традиції і релігію переможених. Коло торговельних партнерів Бібла навіть розширюється — до нього тепер входять Марі (на Євфраті) та Кіпр. Але найбільшим стає єгипетський вплив — особливо з часів Середнього царства. Місцеві володарі і представники знаті одягаються за єгипетською модою, носять прикраси, привезені з долини Нілу або виготовлені місцевими ремісниками за їхнім зразком, відзначають свята країни фараонів, використовують ієрогліфічну писемність. Цар Бібла тепер іменує себе не «енсі», а «хатійя» — як очільник єгипетського нома, з'являється перед підданими у золотій короні і пекторалі із серпанковим скіпетром. Імена володарів пишуться так само, які і імена фараонів, — у картушах, що свідчить про залежний і водночас відносно самостійний статус Бібла у структурі єгипетської держави.

# data[].attributes.location_name
Персеполіс, Іран

# data[].attributes.headline
Персеполіс, Іран

# data[].attributes.subject
Персеполіс, Іран

# data[].attributes.body
Перси жили на сході від Межиріччя в гористій місцевості у Перської затоки. Вони займалися скотарством, були лихими вершниками і влучними стрільцями. Засновник перського держави – Кир Великий, в 539 м підкорив Вавилон, а потім захопив Сирію, Фінікію і Малу Азію. Його син – полководець Камбиз, відправився в Єгипет і підпорядкував долину Нілу.

Таким чином, вдалося створити величезну державу – “країну країн”, порівнянну за величиною з половиною Європи. Завдяки цьому Персія нарівні із західним світом стала учасником найважливіших історичних подій. А в самій країні її правитель шанувався “царем царів”, обраним самими богами в верховні володарі світу.

# data[].attributes.body
Давня Біблія розповідає багато історій про це місто, яке пов’язане із розділенням мов людей, вавилонське стовпотворіння, із блудницею на семиголовому звірі тощо. Відомо, що сучасне іракське місто Хілла в долині Євфрату побудоване переважно з руїн Вавилона, які розташовані за 8 км на північ. Відстань від Багдада, сучасної столиці Іраку, до Вавилона – 88 кілометрів.Вавилон був заснований представниками найпершої відомою нам цивілізацію світу – шумерами, в III тисячолітті до нашої ери. Тоді це було невелике поселення, що не відігравало жодної помітної ролі в житті країни, незважаючи на своє гучне ім'я — Кандінгірр, що по-шумерські означає «брама бога». .

# data[].attributes.location_name
Мохенджо-Даро, Mohenjo-daro, Пакистан

# data[].attributes.headline
Мохенджо-Даро, Mohenjo-daro, Пакистан

# data[].attributes.subject
Мохенджо-Даро, Mohenjo-daro, Пакистан

# data[].attributes.body
Древньому місту дослідники дали назву Мохенджо-Даро, що на деяких індоєвропейських мовах означає "Пагорб Мертвих". Але причина його загибелі досі не розгадана. Стіни з обпаленої цегли, ідеальне планування кварталів і будинків, наявність водопроводу і каналізації. Це місто в долині річки Інд на території сучасного Пакистану привернуло увагу вчених в 1922 році. У стародавні часи тут було явно щось грандіозне. Згодом з'ясувалося, що місто було споруджено близько 2600 року до н. е., а значить, воно сучасник цивілізацій Стародавнього Єгипту та Месопотамії. Однак, за даними археологів, всі його жителі загинули практично миттєво. Що з ними сталося?