# data[].attributes.headline
פעילות עמדות בנושא עינויים (חלק ב של המערך)

# data[].attributes.subject
פעילות עמדות בנושא עינויים (חלק ב של המערך)

# data[].attributes.headline
מקורות נוספים למנחה

# data[].attributes.subject
מקורות נוספים למנחה

# data[].attributes.attachment_link.title
מקורות נוספים למערך שיעור

# data[].attributes.headline
תמונת מצב – עינויים בישראל 2021

# data[].attributes.subject
תמונת מצב – עינויים בישראל 2021

# data[].attributes.attachment_link.title
תמונת מצב עינויים בישראל 2021

# data[].attributes.headline
סעיפים עיקריים מתוך כתב האמנה:

# data[].attributes.subject
סעיפים עיקריים מתוך כתב האמנה:

# data[].attributes.body
סעיף 1 – מגדיר מהו עינוי

סעיף 2.2 – אין הצדקה לעינוים - גם לא במצב מלחמה, חוסר יציבות פוליטית או כל מצב חירום אחר.
סעיף 3 – אוסר על מדינה להחזיר או לשלוח אנשים למדינה בה יעונו

סעיף 15 – לא ניתן להשתמש במידע או בהודאה שנגבו תחת עינויים כראיות משפטיות

סעיף 16 – מבהיר שגם מעשים אכזריים, משפילים ובלתי אנושיים אסורים באופן מוחלט. משפטית, מקובל לפרש שמעשים כאלו הם מעשים שאינם עונים על הגדרת העינויים בסעיף 1 במלואה

# data[].attributes.body
לפי מילון אבן שושן:
"יסור, נגישה ולחץ קשה; גרימת יסורים, עשית צרות וסבל."

לפי האמנה נגד עינויים:
"מעשה אשר באמצעותו נגרם במכוון לאדם כאב או סבל חמור, בין אם פיזי, בין אם מנטלי, במטרה להוציא ממנו או מאדם שלישי מידע או הודאה, להענישו על מעשה שביצע או נחשד בביצועו, הוא או אדם שלישי, או להפחיד או לאנוס אותו או אדם שלישי; או מכל סיבה ששורשיה בהפליה מכל סוג שהוא. מקום שכאב או סבל נגרמים בידי או באישור או בהסכמה שבשתיקה של עובד ציבור או אדם אחר הממלא תפקיד רשמי או בשידולו.
אין המושג הוא כולל כאב או סבל הנובעים מעיצומים על-פי חוק, טבועים בהם או נלווים להם."

# data[].attributes.headline
שאלון למשוב הפעילות

# data[].attributes.subject
שאלון למשוב הפעילות

# data[].attributes.headline
מבואות - עינויים במקרא 

# data[].attributes.subject
מבואות - עינויים במקרא 

# data[].attributes.attachment_link.title
מבואות מקראיים - מערך שיעור

# data[].attributes.headline
ה26.6 הוא היום הבינלאומי לתמיכה בקורבנות עינויים

# data[].attributes.subject
ה26.6 הוא היום הבינלאומי לתמיכה בקורבנות עינויים

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
האמנה נגד עינויים ונגד יחס ועונשים אכזריים, בלתי-אנושיים או משפילים (ב אנגלית: The Convention against Torture and Other Cruel, Inhuman or Degrading Treatment or Punishment) או בקיצור האמנה נגד עינויים, היא אמנה בינלאומית שמטרתה למנוע עינויים ומעשי אלימות או יחס אכזרי בלתי-אנושי או משפיל ברחבי העולם. האמנה מחייבת את המדינות החברות בה לנקוט באמצעים יעילים למניעת עינויים בשטח הנתון לתחום שיפוטן, ואוסרת עליהן לגרש, להחזיר או להסגיר אדם למדינה, מקום שיש יסוד מהותי להאמין שהוא עומד בסכנת של עינויים.

האמנה אומצה על ידי העצרת הכללית של האו"ם ב-10 בדצמבר 1984 ונכנסה לתוקף ב-26 ביוני 1987 לאחר שאושררה על ידי 20 מדינות. תאריך זה מוכר כיום הבינלאומי לתמיכה בקורבנות עינויים. נכון ל-2019, 169 מדינות חתמו על האמנה. מדינת ישראל חתמה על האמנה בשנת 1986 ואשררה אותה ב-1991.

ניסוח סעיפי האמנה מתבסס על סעיף 55 של מגילת האו"ם לקידום כבוד אוניברסלי לשמירה על זכויות האדם, סעיף 5 ל הצהרה האוניברסלית בדבר זכויות האדם וסעיף 7 ל אמנה הבינלאומית בדבר זכויות אזרחיות ומדיניות, אשר קובעים כי איש לא יועמד בפני עינויים או עונשים אכזריים בלתי-אנושיים או משפילים. בנוסף, היא מסתמכת על ההצהרה בדבר הגנה על כל בני האדם מפני העמדה בפני עינויים ומפני יחס או עונשים אכזריים, שאומצה על ידי העצרת הכללית ב-1975 מתוך רצון להילחם במאבק נגד עינויים.

סעיף 1 באמנה, מגדיר את המונח עינוי כך: "מעשה אשר באמצעותו נגרם במכוון לאדם כאב או סבל חמור, בין אם פיזי, בין אם מנטלי, במטרה להוציא ממנו או מאדם שלישי מידע או הודאה, להענישו על מעשה שביצעו או נחשד בביצועו, הוא או אדם שלישי, או להפחיד או לאנוס אותו או אדם שלישי; או מכל סיבה ששורשיה בהפליה מכל סוג שהוא, מקום שכאב או סבל כאמור נגרמים בידי או באישור או בהסכמה בשתיקה של עובד ציבור או אדם אחר הממלא תפקיד רשמי בשידולו, אין הוא כולל כאב או סבל הנובעים מעיצומים על-פי חוק, טבועים בהם או נלווים אליהם".

1-16 - סעיפים אלו מגדירים עינוי מה הוא, את הסמכות השיפוטית על מעשי העינויים, חובות ואיסורים שונים.

17-24- סעיפים אלו מגדירים את הצורך בהקמת ועדה, בחירת חברי הוועדה, תפקידה ודרכי התנהלות.

25-33 - סעיפים אלו דנים בכניסת התוקף של האמנה, תהליך הצטרפות המדינות, זכויות וחובות המדינות החברות, חתימה ואשרור על האמנה.

סוגיות עיקריות של האמנה

סעיף 2.2 לאמנה קובע כי אין נסיבות חריגות כלשהן שיכולות להצדיק עינויים. כולל מלחמה או איום של מלחמה, חוסר יציבות פוליטית, מאבק בטרור או כל מצב חירום.

סעיף 3.1 קובע את עקרון אי ההחזרה, המחייב את המדינות שלא לגרש, להחזיר או להסגיר אדם למדינה אחרת, אם קיימת "עילה מהותית" לכך שהאדם יהיה נתון בסכנת עינויי.

סעיף 16.1 קובע כי על המדינות החברות למנוע ביצוע עינויים ומעשים בלתי-אנושיים בשטח שבסמכות שיפוטה.

הוועדה נגד עינויים היא גוף של עשרה מומחים שתפקידו לפקח על יישום האמנה על ידי המדינות החברות. כל המדינות שהן צד לאמנה מחויבות על פיה למסור דיווחים שוטפים לוועדה בנוגע לאופן שבו הן מיישמות את הזכויות. בתוך שנה מחתימת האמנה על המדינות להגיש דו"ח מפורט ולאחר-מכן הן חייבות לדווח על המצב במדינתן כל ארבע שנים. הוועדה בוחנת את הדו"חות ומחווה את דעתה לגבי כל מדינה בנפרד. בנסיבות מסוימות רשאית הוועדה לשקול תלונות או הודעות של אנשים יחידים הטוענים כי זכויותיהם המפורטות באמנה הופרו. הוועדה מתכנסת מדי שנה בז'נבה. חברי הוועדה נבחרים אחת לארבע שנים. מלבד הוועדה קיימים ארגונים שונים שלוקחים על עצמם להילחם בנושא זה, הארגון העולמי נגד עינויים (OMCT) שהוקם ב-1985, הגוף הגדול ביותר בעולם של ארגונים לא-ממשלתיים, הנלחמים במעצרים שרירותיים, עינויים, הוצאות להורג וצורות אלימות אחרות, הרשת העולמית כוללת כ-300 ארגונים שונים החולקים את אותה מטרה.

# data[].attributes.attachment_link.title
האמנה נגד עינויים

# data[].attributes.attachment_link.description
האמנה נגד עינויים ונגד יחס ועונשים אכזריים, בלתי-אנושיים או משפילים (ב אנגלית: The Convention against Torture and Other Cruel, Inhuman or Degrading Treatment or Punishment) או בקיצור האמנה נגד עינויים, היא אמנה בינלאומית שמטרתה למנוע עינויים ומעשי אלימות או יחס אכזרי בלתי-אנושי או משפיל ברחבי העולם.

# data[].attributes.attachment_link.title
האמנה נגד עינויים