# data[].attributes.headline
Увага! Список літератури на 8-й клас! 

# data[].attributes.subject
Увага! Список літератури на 8-й клас! 

# data[].attributes.headline
Уважно вивчіть презентацію. У зошити запишіть інформацію слайдів 4,7,8.

# data[].attributes.subject
Уважно вивчіть презентацію. У зошити запишіть інформацію слайдів 4,7,8.

# data[].attributes.headline
Домашнє завдання: Виконати тестові завдання за оповіданням "Фах". Тести є обовязковими до виконання. 4369041 Попросіть учнів використати цей код,відкривши посиланняjoin.naurok.ua                   https://naurok.com.ua/test/join?gamecode=4369041

# data[].attributes.subject
Домашнє завдання: Виконати тестові завдання за оповіданням "Фах". Тести є обовязковими до виконання. 4369041 Попросіть учнів використати цей код,відкривши посиланняjoin.naurok.ua                   https://naurok.com.ua/test/join?gamecode=4369041

# data[].attributes.attachment_link.title
Приєднатися для виконання тесту на сайті "На Урок" (join.naurok.ua)

# data[].attributes.attachment_link.description
✅ Виконання тесту join.naurok.ua. Приєднатися за кодом наданим вчителем для виконання домашнього завдання або тесту у реальному часі. Тести "На Урок".

# data[].attributes.headline
Продовжимо роботу над оповіданням Айзека Азімова "Фах". Сьогодні ми маємо з'ясуват як письменник зображає розуміння сутності культури й освіти та призначення людини в сучасному світі.

# data[].attributes.subject
Продовжимо роботу над оповіданням Айзека Азімова "Фах". Сьогодні ми маємо з'ясуват як письменник зображає розуміння сутності культури й освіти та призначення людини в сучасному світі.

# data[].attributes.headline
Домашнє завдання: Оповідання "Фах" прочитати. Можна за підручником.

# data[].attributes.subject
Домашнє завдання: Оповідання "Фах" прочитати. Можна за підручником.

# data[].attributes.headline
Пропоную подивитись буктрейлер до оповідання "Фах".

# data[].attributes.subject
Пропоную подивитись буктрейлер до оповідання "Фах".

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Дмитро Лебедь

# data[].attributes.attachment_link.title
Буктрейлер  А Азімов Фах

# data[].attributes.headline
Сьогодні відбудеться знайомство з творчістю відомого американського письменника-фантаста Айзека Азімова.                            Для початку познайомимось із життям та творчістю письменника. Для цього дуже уважно подивіться презентацвю (автор Волкова Ю.В.). Запишіть в зошити відомості зі слайдів 11, 12, 13.

# data[].attributes.subject
Сьогодні відбудеться знайомство з творчістю відомого американського письменника-фантаста Айзека Азімова.                            Для початку познайомимось із життям та творчістю письменника. Для цього дуже уважно подивіться презентацвю (автор Волкова Ю.В.). Запишіть в зошити відомості зі слайдів 11, 12, 13.

# data[].attributes.headline
Вивчення курсу зарубіжної літератури у 7-му класі завершуємо розділом "Сучасна література. Я і світ". 

# data[].attributes.subject
Вивчення курсу зарубіжної літератури у 7-му класі завершуємо розділом "Сучасна література. Я і світ". 

# data[].attributes.headline
Рекомендую подивитись урок за цим твором.

# data[].attributes.subject
Рекомендую подивитись урок за цим твором.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Драматична студія Мрії та звуки

# data[].attributes.attachment_link.title
БРЕХНЯ КУРТ ВОННЕГУТ

# data[].attributes.headline
Отже, до наступного уроку вам необхідно знати, що таке новела та її ознаки, знати біографію О.Генрі, прочитати новелу "Дари волхвів".

# data[].attributes.subject
Отже, до наступного уроку вам необхідно знати, що таке новела та її ознаки, знати біографію О.Генрі, прочитати новелу "Дари волхвів".

# data[].attributes.headline
Для особливо "допитливих": раджу послухати аудіокнигу за твором.

# data[].attributes.subject
Для особливо "допитливих": раджу послухати аудіокнигу за твором.

# data[].attributes.attachment_link.title
"Дари волхвів" - О. Генрі (аудіокнига)

# data[].attributes.headline
Нам потрібно прочитати новелу О.Генрі "Дари волхвів". Пропоную прочитати твір у повному обсязі.

# data[].attributes.subject
Нам потрібно прочитати новелу О.Генрі "Дари волхвів". Пропоную прочитати твір у повному обсязі.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Один долар вісімдесят сім центів. Це було все. Із них шістдесят центів - монетками по одному центу. Вона відвойовувала кожну монетку, торгуючись із бакалійником, зеленярем, м'ясником так запекло, що аж вуха палали від мовчазного осуду її скупості, викликаної надмірною ощадливістю. Делла тричі перелічила гроші. Один долар вісімдесят сім центів. А завтра Різдво.

Що було діяти - хіба впасти на стару, потерту маленьку кушетку і заплакати. Так Делла і зробила. З цього маємо дійти повчального висновку, що життя складається з сліз, зітхань, усмішок, причому зітхання переважають.

Поки господиня переходить поступово від першої стадії до другої, огляньмо її господу. Мебльована квартира за вісім доларів на тиждень. Не можна сказати, що вона зовсім убога, але щось спільне з цим поняттям, безперечно, має.

Внизу, у вестибюлі, скринька для листів, у щілину якої не ввійшов би жоден лист, і кнопка електричного дзвоника, з якої жодному смертному не пощастило б витиснути ніякого звуку. На дверях була ще прикріплена картка з написом "М-р Джеймс Діллінгем Янг".

Слово "Діллінгем" розтягнулось на всю довжину в той недавній час процвітання, коли власник цього імені одержував тридцять доларів на тиждень. Тепер він заробляв тільки двадцять доларів, і літери в слові "Діллінгем" поблякли, немовби серйозно замислились, чи не скоротитись їм до скромного, без претензій "Д". Та хоч коли містер Джеймс Діллінгем Янг, приходячи додому, піднімався у свою квартиру на верхньому поверсі, його завжди зустрічав вигук "Джім!" і гарячі обійми місіс Джеймс Діллінгем Янг - її ви вже знаєте як Деллу. А це й справді так гарно!

Делла перестала плакати і провела пуховкою по щоках. Вона стояла біля вікна, сумно дивлячись на сірого кота, який прогулювався по сірому паркану в сірому дворі. Завтра Різдво, а у неї тільки долар і вісімдесят сім центів, щоб купити подарунок Джімові! Вона місяцями економила буквально кожен цент, і ось це все, що вдалося зібрати. За двадцять доларів на тиждень далеко не за-ідеш. Витрати були більші, ніж вона розраховувала. Витрати завжди більші. Тільки долар і вісімдесят сім центів, щоб купити подарунок Джімові! її Джімові! Багато щасливих годин провела вона, роздумуючи, що б таке подарувати йому на Різдво. Щось особливе, рідкісне, коштовне, хоч трохи гідне високої честі належати Джімові.

Між вікнами кімнати стояло трюмо. Можливо, вам ніколи не випадало дивитися в трюмо у восьмидоларовій мебльованій квартирі. Дуже худа і дуже рухлива людина, спостерігаючи швидку зміну своїх відображень у його довгих та вузьких дзеркалах, може дістати досить точне уявлення про свою зовнішність. Делла була струнка, і їй пощастило опанувати це мистецтво.

Вона раптом одійшла од вікна і зупинилась перед дзеркалом. Очі її сяяли, як діаманти, але за якихось двадцять секунд лице втратило свої кольори. Вона хутенько висмикнула шпильки і розпустила своє довге волосся.

У подружжя Джеймс Діллінгем Янг було дві речі, якими вони дуже пишалися. Одна - це золотий годинник Джіма, що належав колись його батькові та дідові, друга - волосся Делли. Якби цариця Савська жила в будинку навпроти, Делла часом, помивши голову, сушила б своє волосся біля вікна, щоб затьмарити блиск оздоб і коштовностей її величності. Якби цар Соломон був швейцаром у будинку, де вони жили, і зберігав би всі свої скарби в підвалі, Джім, проходячи повз нього, завжди діставав би свій годинник, щоб побачити, як Соломон рве собі бороду від заздрощів.

Прекрасне волосся Делли розсипалось каштановими хвилями, сяючи, мов струмені водоспаду. Воно спадало нижче її колін і вкривало, наче плащем, майже всю її постать. Потім вона знову, нервуючи і поспішаючи, підібрала його. Завагавшись, постояла якусь мить нерухомо, і дві чи три сльози впали на потертий червоний килим.

Мерщій надіти старенький коричневий жакет і старенький коричневий капелюшок! Махнувши спідницею, Делла кинулася до дверей і вибігла з дому на вулицю, а в очах у неї ще поблискували діамантовими краплями сльози.

Вона зупинилась перед дверима з вивіскою: "М-м Софроні. Найрізноманітніші вироби з волосся". Делла вибігла на другий поверх і спинилася, переводячи дух, серце її швидко билося. Мадам Софроні була здоровенна білява жінка з сухими манерами.

- Чи не купите ви моє волосся? - спитала Делла.

- Я купую волосся,- відповіла мадам.- Зніміть капелюшок, треба подивитися, що за товар.

Знову заструменів каштановий водоспад.

- Двадцять доларів,- сказала мадам, звично зважуючи в руці волосся.

- Давайте мерщій,- промовила Делла.

Дві години після цього пролетіли на рожевих крилах - вибачайте за банальну метафору. Делла бігала по крамницях, шукаючи подарунок Джімові.

Нарешті знайшла. Безперечно, ця річ була створена для Джіма, і тільки для нього. Нічого схожого не було в жодній іншій крамниці, вона вже все перевернула там догори дном. Це був платиновий ланцюжок для кишенькового годинника, простий і строгий, він привертав увагу коштовністю матеріалу, з якого був зроблений, а не мішурним блиском - саме такими мають бути всі гарні речі. Він навіть був гідний годинника. Побачивши його, Делла відразу дійшла думки, що ланцюжок повинен належати Джімові. Він був такий, як Джім. Скромність і гідність - ці якості були у них обох. За ланцюжок довелося заплатити двадцять один долар. У Делли лишилося ще вісімдесят сім центів, і вона поспішила додому. З таким ланцюжком Джім у будь-якому товаристві зможе дістати свій годинник, глянути, котра година, бо хоч який чудовий був той годинник, а Джім іноді дивився на нього крадькома, бо висів він не на ланцюжку, а на старому шкіряному ремінці.

Коли Делла повернулася додому, її захоплення трохи вщухло, натомість з'явилися передбачливість та розсудливість. Вона дістала щипці для завивання, запалила газ і почала виправляти спустошення, вчинені великодушністю та любов'ю. А це завжди надзвичайно важка праця, дорогі друзі, велетенська праця.

За сорок хвилин її голова вкрилася дрібними кучериками і Делла стала дуже схожою на хлопчиська, що втік з уроків. Довгим, уважним і критичним поглядом вона глянула на себе в дзеркало.

"Якщо Джім не вб'є мене з першого погляду, - подумала ,- то, глянувши вдруге, скаже, що я схожа на хористку з Коні-Айленда. Але що, що могла б я зробити з одним доларом і вісімдесятьма сімома центами?!"

О сьомій годині кава була готова, а гаряча сковорода стояла на плиті, чекаючи, коли на ній смажитимуться котлети.

Джім ніколи не спізнювався. Делла затиснула в руці платиновий ланцюжок і сперлася на краєчок стола біля вхідних дверей. Невдовзі вона почула його кроки внизу на сходах і на мить зблідла. Вона мала звичку звертатися до бога з коротенькими молитвами з приводу всяких життєвих дрібниць і тепер швиденько зашепотіла:

- Господи, зроби, будь ласка, так, щоб я все ще сподобалася йому!

Двері відчинилися, Джім увійшов і причинив їх. його худе обличчя було заклопотане. Бідолаха, в двадцять два роки він мав годувати сім'ю! Йому давно треба було купити нове пальто, і рукавичок у нього не було.

Джім увійшов і завмер, наче сетер, що збирається кинутися на перепелицю. Його очі спинилися на Деллі, в них був вираз, якого вона не могла зрозуміти, і їй стало страшно. Це не були ні гнів, ні здивування, ні. докір, ні жах - жодне з тих почуттів, яких вона могла сподіватись. Він просто пильно дивився на неї, і на обличчі у нього був отой дивний вираз.

Делла зіскочила з столу і кинулась до нього.

- Джім, милий,- вигукнула вона,- не дивись так на мене! Я обстриглась і продала волосся, бо я б не пережила, якби нічого не змогла подарувати тобі на Різдво. Воно знову виросте! Ти ж не гніваєшся, ні? Я повинна була це зробити. Волосся у мене росте дуже швидко. Поздоров мене з Різдвом, Джім, і будьмо щасливі. Ти ж навіть не знаєш, який гарний, чудовий подарунок я приготувала для тебе!

- Ти обстригла волосся? - насилу спитав Джім так, наче він не міг усвідомити цього очевидного факту, хоч його мозок напружено працював.

- Обстригла і продала його, - відповіла Делла. - Але ж я тобі все одно подобаюсь? Я ж така сама, тільки з коротким волоссям!

Джім здивовано оглянув кімнату.

- То, виходить, твого волосся вже нема? - спитав він з якимсь безглуздим виразом.

- І не шукай його, не знайдеш,- відповіла Делла,- кажу ж тобі: я його продала - обстригла і продала. Сьогодні свят-вечір, Джім. Будь зі мною ласкавий, це ж я зробила для тебе. Можливо, волосся на моїй голові і можна було б перелічити,- в її голосі раптом прозвучала глибока ніжність,- але ніхто й ніколи не зможе виміряти мою любов до тебе! Смажити котлети, Джім?

І Джім раптом наче прокинувся від важкого сну. Він обняв свою Деллу. Будьмо скромні - відвернімося на якихось десять секунд і займімося чимось іншим. Подумаймо, наприклад, яка різниця між вісьмома доларами на тиждень і мільйоном на рік? І математик, і мудрець дадуть неправильні відповіді. Волхви принесли коштовні дари, але серед них не було одного. Цей туманний натяк ми роз'яснимо пізніше.

Джім витяг з кишені свого пальта пакуночок і кинув його на стіл.

- Зрозумій мене правильно, Делл,- сказав він.- Ніяка стрижка, ніякі нові зачіски не примусять, щоб я розлюбив тебе, дівчинко. Але розгорни цей пакунок-і ти зрозумієш, чому я спершу трохи розгубився.

Білі спритні пальчики розірвали мотузку й папір. Пролунав крик захвату, а на зміну йому - ой леле! - прийшли, як то буває тільки у жінок, потоки сліз та зойки. Довелось негайно вдатися до всіх заспокійливих засобів, які тільки були у господаря квартири.

Річ у тому, що на столі лежали гребінці, набір гребінців - бічні й задні*,- якими Делла давно любувалася на одній з бродвейських вітрин. Чудові гребінці, справжні черепахові, прикрашені по краях дрібними коштовними каменями, і саме того відтінку, що пасував би до її волосся. Гребінці коштували дорого, вона знала це, і її серце давно вже нило від того, що не було ніякої надії купити їх. Тепер вони належали їй, але де ж ті коси, що їх прикрасили б ці довгождані гребінці.

А проте вона міцно притисла їх до грудей, підвела нарешті затуманені сльозами очі, всміхнулась і промовила:

- У мене дуже швидко росте волосся, Джім!

Делла підскочила, як ошпарене котеня, і вигукнула:

- О господи!

Джім ще не бачив свого чудового подарунка.

# data[].attributes.attachment_link.title
Дари волхвів - О. Генрі, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Один долар вісімдесят сім центів. Це було все. Із них шістдесят центів - монетками по одному центу. Вона відвойовувала кожну монетку, торгуючись із бакалійником, зеленярем, м'ясником так запекло, що аж вуха палали від мовчазного осуду її скупості, викликаної надмірною ощадливістю. Делла тричі перелічила гроші. Один долар вісімдесят сім центів.

# data[].attributes.headline
Отже, ви зрозуміли, що новела - це короткий жанр літератури. А неперевершеним майстром новели вважається американський письменник О.Генрі. Пропоную познайомитись з фактами біографії та творчості О.Генрі

# data[].attributes.subject
Отже, ви зрозуміли, що новела - це короткий жанр літератури. А неперевершеним майстром новели вважається американський письменник О.Генрі. Пропоную познайомитись з фактами біографії та творчості О.Генрі

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Розумний котусь - онлайн школа

# data[].attributes.attachment_link.title
📖 О. Генрі біографія та цікаві факти з життя письменника. Автор "Дари Волхвів" та "Останній листок"

# data[].attributes.headline
Для ознайомлення з темою уважно подивіться відеоурок. Не забудьте записати в зошитах тему уроку, визначення поняття "новела", таблицю ознак новели. Відео дивитесь до 7-ї хвилини.

# data[].attributes.subject
Для ознайомлення з темою уважно подивіться відеоурок. Не забудьте записати в зошитах тему уроку, визначення поняття "новела", таблицю ознак новели. Відео дивитесь до 7-ї хвилини.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Пані Надія Ведмеденко

# data[].attributes.attachment_link.title
Урок зарубіжної літератури 7 клас Новела і її жанрові ознаки О Генрі Останній листок

# data[].attributes.headline
Добрий день. Сьогодні починаємо вивчення нового розділу зарубіжної літератури: "Світова новела". Отже, сьогодні ви маєте засвоїти поняття"новела", її характерні ознаки, різновиди. А також познайомитись з неперевершеним майстром новели - американським письменником О.Генрі.                                Отже, починаємо.

# data[].attributes.subject
Добрий день. Сьогодні починаємо вивчення нового розділу зарубіжної літератури: "Світова новела". Отже, сьогодні ви маєте засвоїти поняття"новела", її характерні ознаки, різновиди. А також познайомитись з неперевершеним майстром новели - американським письменником О.Генрі.                                Отже, починаємо.

# data[].attributes.headline
Домашнє завдання: ст.243-244 (запитання 1-14 усно)

# data[].attributes.subject
Домашнє завдання: ст.243-244 (запитання 1-14 усно)

# data[].attributes.headline
Домашнє завдання: ст.243-244 (запитання 1-14 усно) 

# data[].attributes.subject
Домашнє завдання: ст.243-244 (запитання 1-14 усно) 

# data[].attributes.headline
Пропоную перевірити зміст оповідання 

# data[].attributes.subject
Пропоную перевірити зміст оповідання 

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія  Гиренко

# data[].attributes.attachment_link.title
Артур Конан  Дойл «Пістрява стрічка»

# data[].attributes.attachment_link.description
Встановіть послідовність подій в оповіданні

# data[].attributes.headline
А ще можна послухати аудіокнигу. А чому б і ні?

# data[].attributes.subject
А ще можна послухати аудіокнигу. А чому б і ні?

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Цікаві аудіокниги українською. Читає Юрій Сушко

# data[].attributes.attachment_link.title
Артур Конан Дойл.  Пістрява стрічка.  аудіокнига українською #ЧитаєЮрійСушко

# data[].attributes.headline
Окрім цього пропоную прочитати оповідання "Пістрява стрічка" в повному обсязі (твір цього вартий)

# data[].attributes.subject
Окрім цього пропоную прочитати оповідання "Пістрява стрічка" в повному обсязі (твір цього вартий)

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Переглядаючи свої записи про більш як сімдесят пригод Шерлока Холмса, які я вів протягом останніх восьми років, і вивчаючи методи свого друга, я бачу між них багато трагічних, кілька кумедних, чимало дивних, але не можу назвати бодай однієї банальної, бо Холмс, працюючи з любові до мистецтва, а не заради грошей, ніколи не брався за розслідування, якщо справа не обіцяла чогось надзвичайного, навіть фантастичного.

З усього цього різноманіття я, проте, не можу пригадати нічого винятковішого за випадок, пов'язаний із добре відомою у графстві Суррей родиною Ройлоттів із Стоук-Морана. А подія, про яку я хочу тут розповісти, трапилася десь невдовзі по нашому знайомстві, коли ми з Холмсом, тоді ще обоє нежонаті, наймали разом квартиру на Бейкер-стріт. Можливо, я опублікував би свій звіт про цю пригоду й раніше, але свого часу я заприсягся тримати все в таємниці і звільнився від свого слова лише місяць тому, коли передчасно померла жінка, якій я його дав. Не зашкодить розповісти про всі факти ще й тому, щоб пролити на них справжнє світло, бо маю підстави вважати, що сила-силенна чуток про смерть доктора Грімсбі Ройлотта зображує справу ще жахливішою, ніж вона була насправді.

Це було на початку квітня 1883 року. Прокинувшись одного ранку, я побачив, що Шерлок Холмс, уже одягнений, стоїть біля мого ліжка. Як правило, він уставав пізно, але зараз годинник на каміні показував чверть на восьму, і тому я глянув на свого друга не без подиву, можливо, навіть дещо роздратовано, бо сам ніколи не зраджую своїх звичок.

- Даруйте, що розбудив вас, Вотсоне,- сказав Шерлок Холмс,- але сьогодні всі так чинять. Спочатку розбудили місіс Хадсон, вона розбудила мене, а я - вас.

- А що таке? Пожежа?

- Ні, клієнтка. Приїхала якась молода леді, вона, здається, дуже схвильована й будь-що бажає зустрітися зі мною. Зараз вона чекає у вітальні. Ну, а коли молоді жінки мандрують по Лондону в таку ранню годину й піднімають людей з ліжок, то, гадаю, в них є на це досить поважні причини. Якщо ж справа виявиться цікавою, ви, не сумніваюся, захочете почути все з самого початку. От я й подумав, що треба покликати вас, щоб ви мали таку можливість.

- Дорогий друже, було б шкода з неї не скористатися. Для мене не існувало більшої втіхи, як стежити за Холмсом, коли він займався своєю професійною справою, і захоплюватися його швидкими умовиводами, які, дарма що здавалися майже інтуїтивними, завжди були логічно обгрунтовані. Саме завдяки цьому Холмс і розплутував усе, за що брався.

Я квапливо одягнувся й за кілька хвилин був готовий супроводити свого друга. Коли ми спустились униз до вітальні, біля вікна сиділа вдягнута в усе чорне із густою вуаллю на обличчі дама. Побачивши нас, вона підвелась.

- Доброго ранку, пані,- привітно мовив Холмс.- Мене звуть Шерлок Холмс. А це мій близький друг і помічник лікар Вотсон, в присутності якого ви можете говорити так само відверто, як і зі мною. Дуже добре, що місіс Хадсон здогадалася затопити камін. Прошу вас, сідайте ближче до вогню, а я зараз накажу принести вам чашечку гарячої кави, бо ви, бачу, тремтите.

- Я тремчу не від, холоду,- стиха відказала жінка, пересідаючи до каміна.

- А чому?

- Зі страху, містере Холмсе. Навіть більше, з жаху. На цім слові вона підняла вуаль, і ми побачили, в якому вона жалюгідному стані: змарніла, аж сіра, неспокійні очі злякано бігають, немов у зацькованої тваринки. Риси обличчя, фігура - усе засвідчувало, що їй не більше тридцяти років, але у волоссі вже з'явилася передчасна сивина, і виглядала вона стомленою й виснаженою.

Шерлок Холмс ковзнув по ній своїм швидким, проникливим поглядом.

- Вам не треба боятись,- заспокійливо мовив він, нахилившись уперед і поплескавши її по руці.- Я певен, що ближчим часом ми все владнаємо. Я бачу, ви приїхали поїздом сьогодні вранці.

- Хіба ви мене знаєте?

- Ні. Але за вашою лівою рукавичкою я помітив квиток на зворотну дорогу. Ви вирушили в путь рано-вранці і, перш ніж дістатися до станції, довго їхали розгаслим путівцем на бідарці.

Дама рвучко сіпнулася і спантеличено глянула на мого друга.

- В цьому, люба пані, ніякої таємниці немає,- мовив він, усміхаючись.- Лівий рукав вашої жакетки заляпано грязюкою не менш як у семи місцях. Плями зовсім свіжі. А бідарка, як ніякий інший екіпаж, обляпує їздця болотом, надто коли сидіти від кучера по ліву руку.

- Хай би як ви дійшли своїх висновків, але все було саме так,- сказала вона.- Перед шостою я виїхала з дому, о двадцятій хвилині на сьому була в Лезерхеді і першим поїздом прибула в Лондон, на вокзал Ватерлоо. Сер, я не можу більше терпіти такого нервового напруження, я збожеволію, якщо так триватиме й далі. В мене немає нікого, хто міг би мені допомогти, нікого, за винятком однієї людини, яка прихильна до мене, але в даній ситуації вона мене не розуміє... Я чула про вас, містере Холмсе, від місіс Фарінтош, якій ви стали в пригоді у гірку для неї годину. Вашу адресу дала мені вона. О сер, чи не зможете ви зарадити і моїй біді або кинути хоч якийсь промінчик на той непроглядний морок, що мене оточує? Зараз я не маю можливості належно винагородити вас за вашу послугу, але через місяць-два я вийду заміж із правом розпоряджатися своїми прибутками, й тоді ви переконаєтесь, що я вмію бути вдячною.

Холмс повернувся до свого письмового столу, відімкнув шухляду, дістав записника й зазирнув у нього.

- Фарінтош...- сказав він.- Так, так, пригадую той випадок із опаловою тіарою... Це було ще до нашого знайомства, Вотсоне. Можу вас запевнити, пані, що буду щасливий приділити вашій справі стільки ж уваги, скільки приділив справі вашої подруги. Що ж до винагороди, то моя робота і є для мене винагородою, але ви вільні відшкодувати у зручний для вас час ті витрати, на які я, можливо, буду змушений піти. А зараз прошу ознайомити нас з усім, що може допомогти нам скласти думку про вашу справу.

- О леле!- відповіла наша відвідувачка.- Весь жах мого становища в тому, що причини моїх страхів настільки туманні, а підозри грунтуються на таких дрібницях, особливо для людей сторонніх, що навіть той, до кого першого я маю право звернутись по допомогу й пораду, дивиться на всі мої розповіді як на вигадки нервової жінки. Він, певна річ, так не каже, але я вчуваю це в його заспокійливих словах, у тому, як він відводить очі. Я чула, містере Холмсе, що ви вмієте як ніхто інший збагнути найрізноманітніші пороки людського серця. Ви можете порадити, як мені поводитися серед тих небезпек, що мене оточують.

- Я весь увага, пані.

- Мене звуть Хелін Стоунер, я живу в домі свого вітчима - останнього представника одного з найстаровинніших в Англії саксонських родів Ройлоттів зі Стоук-Морана, що на західному кордоні графства Суррей.

Холмс ствердно кивнув головою.

- Мені знайоме це ім'я,- мовив він.

- Були часи, коли ця родина належала до найбагатших в Англії, її володіння сягали Беркшіру на півночі й Хемпшіру на заході. Проте в минулому столітті четверо спадкоємців один за одним виявились людьми непутящими, марнотратними, а після них, під час регентства, усе, що лишилося, перейшло до рук картяра, і він довів родину до зубожіння. Після нього зостався невеликий клаптик землі та будинок, споруджений двісті років тому, а нині заставлений і перезаставлений. Останній поміщик із цього роду ледве там животів, ведучи жахливе життя нужденного аристократа. Його єдиний син, теперішній мій вітчим, бачачи, що треба пристосовуватись до нових умов, позичив у якогось родича гроші, закінчив університет, одержав диплом лікаря й поїхав у Калькутту, де завдяки своїй професійній майстерності й сильному характеру здобув широку практику. Якось у його домі було вчинено крадіжку, й він, розлютившись, убив свого дворецького-тубільця. Ледве уникнувши смертної кари й відсидівши чимало років у в'язниці, лікар Ройлотт повернувся до Англії похмурою й розчарованою людиною.

В Індії він одружився з моєю матір'ю, місіс Стоунер, молодою вдовою генерал-майора артилерії, який служив у Бенгалії. Ми із сестрою Джулією були близнятами, і коли мати знову вийшла заміж, нам сповнилось по два роки. Маючи значні статки, що давали не менш як тисячу фунтів прибутку на рік, мати на час, поки ми будемо жити разом, передала всі права на цей прибуток лікареві Ройлотту з умовою, що він виділить кожній із нас певну щорічну суму, якщо ми повиходимо заміж. Невдовзі після нашого повернення до Англії моєї матері не стало: вісім років тому вона загинула в залізничній катастрофі під Кру. Після її смерті лікар Ройлотт облишив спроби одержати практику в Лондоні й разом із нами оселився в родинному будинку в Стоук-Морані. Грошей, що їх залишила моя мати, цілком вистачало на всі наші потреби, і, здавалося, ніщо не потьмарить нашого життя.

Та з вітчимом сталися дивні зміни. Замість того, щоб заприятелювати з сусідами, які спочатку були дуже зраділи з того, що Ройлотт із Стоук-Морана вернувся в своє родинне гніздо, і обмінюватися з ними візитами, він замкнувся в своєму будинку і якщо виходив з нього - до речі, це траплялося досить рідко,- то лише для того, щоб люто полаятися з усіма, хто трапиться йому на очі. Нестриманість, що межує з безумством,- це спадкова риса по чоловічій лінії в родині Ройлоттів. Вона, певно, ще більше посилилась у мого вітчима через тривале перебування в тропіках. Він зчиняв сварку за сваркою, дві з них закінчились у поліції, і нарешті зробився пострахом для всієї округи. Побачивши його, люди просто тікають, бо сила в нього страшна, і коли він розгнівається, то абсолютно не володіє собою.

Минулого тижня він кинув у річку через парапет набережної місцевого коваля, і мені вдалося відвернути ще один публічний скандал тільки тим, що я віддала потерпілому всі гроші, які змогла зібрати. У вітчима немає ніяких друзів, крім мандрівних циган, він дозволяє цим волоцюгам ставати табором на тих кількох акрах порослої ожиною землі, що залишилася від родового маєтку, а іноді, користуючись гостинністю цих циган, тижнями мандрує разом з ними. Ще він має пристрасть до індійських тварин, їх надсилає йому з Індії його постачальник, і зараз у нього по садибі вільно розгулюють гепард і бабуїн, яких селяни бояться так само, як і їхнього хазяїна.

З моєї розповіді ви можете зробити висновок, що наше життя - моєї бідолашної сестри Джулії і моє - було не дуже приємним.

# data[].attributes.attachment_link.title
Пістрява стрічка - Артур Конан Дойл, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Переглядаючи свої записи про більш як сімдесят пригод Шерлока Холмса, які я вів протягом останніх восьми років, і вивчаючи методи свого друга, я бачу між них багато трагічних, кілька кумедних, чимало дивних, але не можу назвати бодай однієї банальної, бо Холмс, працюючи з любові до мистецтва, а не заради грошей, ніколи не брався за розслідування, якщо справа не обіцяла чогось надзвичайного, навіть фантастичного.

# data[].attributes.headline
Опрацюйте презентацію до оповідання "Пістрява стрічка".                   Будьте особливо уважні до інформації слайдів 4, 7.                                  Виконайте письмово завдання слайдів 8, запишіть визначення зі слайду 9, письмово завдання 10.

# data[].attributes.subject
Опрацюйте презентацію до оповідання "Пістрява стрічка".                   Будьте особливо уважні до інформації слайдів 4, 7.                                  Виконайте письмово завдання слайдів 8, запишіть визначення зі слайду 9, письмово завдання 10.

# data[].attributes.headline
Думаю, вам цікаво буде подивитися буктрейлер до оповідання "Пістрява стрічка"

# data[].attributes.subject
Думаю, вам цікаво буде подивитися буктрейлер до оповідання "Пістрява стрічка"

# data[].attributes.attachment_link.title
Буктрейлер. А. Конан Дойл «Пістрява стрічка»

# data[].attributes.headline
Пропоную вам уважно подивитись відеоурок (автор Безкровна М.А.)

# data[].attributes.subject
Пропоную вам уважно подивитись відеоурок (автор Безкровна М.А.)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Одеський ліцей 80

# data[].attributes.attachment_link.title
Урок № 70. Артур Конан Дойл. «Пістрява стрічка»

# data[].attributes.headline
Сьогодні пропоную розпочати роботу над оповіданням Артура Конан Дойла "Пістрява стрічка".                 Ми повторимо біографічний і творчий шлях письменника, згадаємо історію створення "Пістрявої стрічки". Розглянемо метод розслідування Шерлоеа Холмса. 

# data[].attributes.subject
Сьогодні пропоную розпочати роботу над оповіданням Артура Конан Дойла "Пістрява стрічка".                 Ми повторимо біографічний і творчий шлях письменника, згадаємо історію створення "Пістрявої стрічки". Розглянемо метод розслідування Шерлоеа Холмса. 

# data[].attributes.headline
Домашнє завдання: прочитати повість У.Старка "Маленька книжка про любов". Знати сторінки біографії та творчості письменника.

# data[].attributes.subject
Домашнє завдання: прочитати повість У.Старка "Маленька книжка про любов". Знати сторінки біографії та творчості письменника.

# data[].attributes.headline
А також можете прослухати аудіокнигу, разом з цим читаючи текст!

# data[].attributes.subject
А також можете прослухати аудіокнигу, разом з цим читаючи текст!

# data[].attributes.attachment_link.title
💙💛 "Маленька книжка про любов" | Ульф Старк | Аудіокнига «Вухо»

# data[].attributes.headline
Прочитати книгу, хоча і не повністю, ви зможете за посиланням.

# data[].attributes.subject
Прочитати книгу, хоча і не повністю, ви зможете за посиланням.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Увага! Ви читаєте фрагмент тексту. Повний текст твору вилучено за запитом правовласників!

Переклад Галини Кирпи.

Ознайомчий фрагмент твору

1. Розмова з вентилятором

Мама й тато назвали мене Фредом*.

* Шведське слово "fred" перекладається "мир". (Тут і далі примітки перекладача).

Але це не допомогло. Почалася війна. І татові довелося поїхати з дому і оберігати кордон десь далеко на півночі. Мама плела рукавиці та шкарпетки, щоб він не мерз, бо зима видалася дуже холодна. Коли ми дихали, то з рота хмарами випливала пара. А дорогою до школи під носом виростали бурульки, що розтавали аж після першого уроку.

Я поставив тата на полиці кахляної груби, щоб він відчув тепло. Власне, не тата, а його фотографію. На голові в нього був негарний формений кашкет, а в роті - люлька. Здавалося, він намагався усміхнутися.

- Усе буде гаразд, - мовив я. - Скоро ти повернешся, ось побачиш.

Він не відповів. Але я все одно з ним говорив.

- До речі, я вже знаю, що подарую тобі на Різдво, - сказав я, щоб хоч трохи його підбадьорити.

Потім я поставив поруч з його фотографією мамину, аби тато не почувався самотнім. На фото мама усміхається, бо в неї в животі сиджу я.

Тоді мені здалося, що в тата трішки смикнувся кутик рота.

- Гляди, не загуби люльку, - сказав я.

- З ким ти говориш? - крикнула мама з передпокою.

- З татом, - відповів я.

- Чудово, - мовила вона. - Скажи йому, нехай швидше повертається додому.

Мама зайшла у велику кімнату й поцілувала мене в чоло. Вона вже була взута у високі чорні чоботи зі шнурками. І одягнена в уніформу з металевими ґудзиками. Бо тепер мама працювала кондуктором трамвая, щоб нам вистачало грошей.

- Не перестарайся, - сказала вона. - І не забудь вчасно піти до школи.

- Атож, - відповів я. - Мені лише треба ще дещо зробити.

Я пішов у гардеробну кімнату. Світла не запалював. А в дверях залишив невелику шпарину. Там мені було добре чути, як у вентиляторі шумить вітер. На підлозі стояли татові святкові черевики, готові закружляти в танці, щойно тато засуне у них ноги. Над черевиками висів гарний костюм, темно-синій, у вузеньку світлу смужку. А на полиці лежав капелюх, очікуючи, коли тато вдягне його на свій вимитий причесаний чуб.

Коли я в напівтемряві примружив очі, то ніби побачив його на повен зріст.

- Хочеш почути таємницю ? - пошепки спитав я.

- Ну, звісно, старий, - прошумів тато з вентилятора.

- Я люблю Ельсу з нашого класу.

- О-о, - прошурхотів він. - Любов - це вагоме слово.

- Знаю, - мовив я. - Я трохи закоханий. Принаймні дуже багато думаю про неї. І мені стає тепло, щойно її побачу.

- Добре, - сказав він. - У такий холод це аж ніяк не зайве.

- Так, - сказав я. - Але ти нікому не скажеш? Бо ніхто про це не знає. Навіть Оскар. І вона також. Тобто Ельса.

- Та я й не писну, - відповів він.

- Обіцяєш?

- Є шведи, що вміють мовчати, - сказав він.

Між капелюхом і костюмом немовби зависла невидима усмішка. А це свідчило про те, що він і справді не збирався роздзвонювати новину про мою любов нікому, тим паче чужим людям.

- Бувай, - мовив я. - Мені треба бігти. У нас сьогодні іспит з математики. Тож краще не запізнюватися.

- Та певна річ. Щасти тобі, - прошуміло востаннє з вентилятора.

Як приємно було говорити з татом, навіть якщо тепер замість його голосу до мене долинав лише шум із вентилятора в гардеробній кімнаті. Він будь-чию любов сприймав усерйоз. Він не молов дурниць тільки тому, що людина ще зовсім юна.

2. Іспит з любові

Я чув, як у мене за спиною сопів Оскар. Він мій найкращий друг. Він ненавидить математику. Не так, як я. У мене це улюблений предмет. Я вже впорався з числами і заховав у пенал ручку та лінійку. На душі було спокійно. Потім я подивився на Ельсу й відчув тепло. Вона сиділа поруч і гризла свою ручку. Втупила очі в папір у клітинку, а брови насупила так, ніби не могла чогось обчислити.

Я ж силкувався збагнути, за що люблю її, а не, скажімо, Інґрід чи Анн-Марі. Більшість у нашому класі сказали б, що ці дівчата симпатичніші. І самі Інґрід та Анн-Марі вважають себе красунями. Вони належать до тих дівчат, із яких малюють картини. А от Ельса - сильна і з кучерявим каштановим волоссям, що завжди неначе наелектризоване.

До того ж вона гугнявить.

Та все ж мені стає тепло лише тоді, як я дивлюся на неї, а не на якусь іншу дівчину. Чого воно так?

Ельса має одну-єдину особливість: коли вона міряється з кимось силою рук, то неодмінно перемагає. Бо виявляється сильнішою. Одного разу вона поборола Конрада, що вважав себе найдужчим у класі. Навіть запевняв усіх, що програв навмисне, бо вона дівчина. Але ніхто йому не повірив. Відтоді він її не терпить.

Хоча я люблю її не за те, що вона перемагає, коли міряється силою рук. Цього так просто не поясниш. Коли я знову звів на неї очі, щоб придивитися, чи не оминув я, бува, чогось іще, то мій погляд ковзнув з її наелектризованого волосся униз, прямісінько в зошит із математики. Я відразу побачив, що там помилка.

І зрозумів, чого в неї такий занепокоєний вигляд. То було через п'ятірку. Через простеньке ділення на п'ять. Я вирвав зі свого зошита сторінку й написав: "Число, поділене на 5 = 308". Потім кілька разів згорнув його так, що вийшов малесенький пакетик, схожий на різдвяний подарунок, якого вона отримає заздалегідь. Я спробував намалювати нулик, подібний на серце, на який приємно було дивитися. Я уявив собі, як вона усміхнеться до мене на перерві. Це було єдине, чого я хотів: розвеселити її!

Але тоді я не взяв до уваги одне. Те, що від любові людина стає страшенно незграбною. Коли я хотів покласти папірець Ельсі на парту, то ненароком зачепив ліктем пенал, і він гупнув додолу, як ручна граната.

Усі подивилися на мене. Вони дивилися на простягнену руку і на папірець, стиснутий між великим і вказівним пальцями. Вчителька також дивилася.

- Фреде! Що там таке? - спитала вона.

- Як що? - озвався я.

І тут же впустив папірець. Але це не допомогло. Швидким кроком вона підійшла до моєї парти.

- Я не така дурна, як ти думаєш, - сказала вчителька і показала пальцем на підлогу. - Підніми це і дай сюди.

Вона розгорнула папірець і вголос прочитала, що я написав. Потім звела очі - спершу на мене, а тоді на Ельсу.

- І вам обом не соромно? - спитала вона. - Ви знаєте, що так нечесно?

- Я нічого не зробила, - сказала Ельса.

- Так, це все я, - підтвердив я.

- А чого ти вирішив допомагати Ельсі, коли вона тебе про це не просила? - спитала вчителька.

Що я мав їй відповісти? Що я закоханий у Ельсу і мені стає тепло від однісінького погляду на неї? Що в мене був шанс побачити на перерві її усмішку?

- Ну, Фреде, - мовила вчителька. - Що скажеш?

- Нічого, - відповів я. - Є шведи, що вміють мовчати. Але Ельса ні в чому не винна.

- Як я можу в це повірити? - спитала вчителька.

Аж тут підвелася Ельса.

- Ви, пані вчителько, можете вірити в що завгодно! - крикнула вона. - Але мені нічого більше сказати. І я не хочу сидіти тут і слухати, як мене звинувачують у тому, чого я не робила. Вона вдарила лінійкою по парті так, що та розбилася надвоє. Потім Ельса випростала спину й вийшла з класу, майнувши своїм наелектризованим волоссям.

Того дня це був останній урок, тож їй не треба було повертатися.

- Ну й дурепа, - сказав Конрад.

- Цить! - гримнула вчителька. - Я думаю, Ельса сказала правду. До того ж вона має слушність: не можна допускати, щоб хтось когось несправедливо у чомусь звинувачував. Ніколи в житті. Завтра я перепрошу її. Покладіть зошити з математики на стіл і йдіть додому.

Вона якось здивовано впилася очима в розбиту лінійку. Потім потягла мене, хоч і зовсім легенько, за вухо.

- А ти зостанься, - мовила суворо.

3. "Агов! Ялинки тут!"

- Що сказала вчителька? - запитав Оскар, коли я вийшов надвір.

Він стояв, насунувши на самі вуха шапку, біля флагштока і чекав мене. А щоб не задубіли на морозі ноги, підстрибував.

- Сварила мене.

- Ну й правильно, - сказав він.

- Атож, - згодився я.

- Це ж треба бути таким незграбою, щоб скинути додолу пенал, - сказав він і усміхнувся. - Підеш зі мною на Великий пагорб кататися на санчатах?

- Ні, - відповів я. - Мені треба навідатися до ялинок.

- А, скоро ж Різдво, - сказав Оскар. - Про який різдвяний подарунок ти мрієш?

- Про тата, - відповів я. - І шоколадку.

- І ковзани, - сказав він.

- І губну гармошку, - додав я. - Але це не дуже важливо.

- Так, є дещо важливіше, - мовив він.

- Атож, - погодивсь я.

Оскар ще кілька разів підстрибнув, підморгнув, і тоді наші стежки розійшлися. Що означало те підморгування? Може, він побачив у мене на обличчі моє потайне бажання? Тобто усмішку якою обдарує мене людина з кучерявим волоссям і сильними руками. Людина, що гугнявить. І яка, напевно, вважає мене бовдуром.

Учителька була до мене доброзичлива. Вона визнала, що я найкраще в класі знаю математику. Але мій вчинок просто ганебний. Та все-таки вона мені вибачила.

- Що це на тебе найшло? Якесь божевілля, не інакше, - сказала вона. - Хоч у теперішні часи в цьому немає нічого дивного. Але якщо ти й далі так поводитимешся, то до тебе не прийде ніякий гном.

- А він і так не прийде, - сказав я й опустив очі на її грубуваті чобітки.

Потім учителька поплескала мене по плечу, пронизала своїми каштановими очима й попросила: коли хтось поцікавиться, що вона мені сказала, то я маю відповісти, ніби вона була розгнівана й дала мені добрячого прочухана.

- Обіцяю, - мовив я.

"Якесь божевілля" - це було саме те, що я відчував. Я майже закохався в учительку. Попри нашу різницю у віці.

Коли я прийшов до ялинок, уже почало смеркати, хоч була лише третя година дня. Ґранфош, що продавав ялинки, підхопив мене попід руки й кілька разів підкинув угору, щоб зігріти.

Пара з його рота кудлатою хмарою звисала йому на груди, як борода у гнома.

- Добре, що ти прийшов, - зрадів він. - У тебе гарно виходить закликати.

- Дякую, - сказав я. - Приємно чути.

Саме так, як правило, говорять дорослі. Але я відчув, що мені стало трішки тепліше. Потім я заходився гукати:

- Ялинки! Тут повно ялинок! Із самого лісу! Купуйте, поки ще є!

Ґранфош жив у тому самому будинку, що й ми. Він був кремезний і сильний, а долоні мав завбільшки з лопати, якими відгортають сніг. Але в нього була хвора нога. Він тягнув її, коли йшов. Через те його й не взяли до війська.

- Не було щастя, так нещастя помогло, - казав він.

Мені певним чином також допомогло.

# data[].attributes.attachment_link.title
Маленька книжка про любов - Ульф Старк, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Читайте повний текст "Маленька книжка про любов" (автор: Ульф Старк) онлайн українською. Повний текст електронної книги Ульф Старк - Маленька книжка про любов в перекладі українською мовою на УкрЛіб

# data[].attributes.headline
Наступна презентація, яку вам потрібно уважно опрацювати, дасть уяву про біографію та творчість Ульфа Старка. Обов'язково запишіть у зошити коротку інформацію про життєвий та творчий шлях письменника.         Окрім цього ви зможете познайомитись з коротким змістом книги.

# data[].attributes.subject
Наступна презентація, яку вам потрібно уважно опрацювати, дасть уяву про біографію та творчість Ульфа Старка. Обов'язково запишіть у зошити коротку інформацію про життєвий та творчий шлях письменника.         Окрім цього ви зможете познайомитись з коротким змістом книги.

# data[].attributes.headline
Добрий день, шановні семикласники! Сьогодні ми знову продовжуємо знайомство з творчістю шведського письменника Ульфа Старка (згадайте: в 6-му класі ми читали його повість "Чи вмієш ти свистати, Юганно?").                                 "Маленька книжка про любов" - ось іще одна повість цього письменника, яка, я дуже сподіваюсь, вам сподобається.              Що ж, почнемо!

# data[].attributes.subject
Добрий день, шановні семикласники! Сьогодні ми знову продовжуємо знайомство з творчістю шведського письменника Ульфа Старка (згадайте: в 6-му класі ми читали його повість "Чи вмієш ти свистати, Юганно?").                                 "Маленька книжка про любов" - ось іще одна повість цього письменника, яка, я дуже сподіваюсь, вам сподобається.              Що ж, почнемо!

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Надія Тракалюк

# data[].attributes.attachment_link.title
Зарубіжна література 7 клас І семестр

# data[].attributes.headline
Що ж, почнемо. Пройдіть наступні завдання за посиланням.

# data[].attributes.subject
Що ж, почнемо. Пройдіть наступні завдання за посиланням.

# data[].attributes.headline
Добрий день. Сьогодні пропоную згадати твори,  вивчені протягом І семестру, перевірити рівень знань і вмінь, здобутих у сьомому класі. Бажаю успіху!

# data[].attributes.subject
Добрий день. Сьогодні пропоную згадати твори,  вивчені протягом І семестру, перевірити рівень знань і вмінь, здобутих у сьомому класі. Бажаю успіху!

# data[].attributes.headline
Домашнє завдання: аналізувати вірш А. Маргула-Шпербера "Про назву концтабору Бухенвальд".

# data[].attributes.subject
Домашнє завдання: аналізувати вірш А. Маргула-Шпербера "Про назву концтабору Бухенвальд".

# data[].attributes.headline
Опрацюйте наступну презентацію. Запишіть у зошити матеріал слайду 9. 

# data[].attributes.subject
Опрацюйте наступну презентацію. Запишіть у зошити матеріал слайду 9. 

# data[].attributes.headline
Виразно прочитайте вірш "Про назву концтабору Бухенвальд"

# data[].attributes.subject
Виразно прочитайте вірш "Про назву концтабору Бухенвальд"

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Як близько звідси Веймар гомонів!
А тут - навіки мовкли голоси...
Мене проймає невимовний гнів,
Бо й край мій зветься: Букові ліси.

Давно було це: килим з ніжних трав
Ліс буковий, так пам'ятний мені.
Хлопчиськом на поляні я лежав,
Пливли біляві хмари в вишині.

О лютий час, що сон дитячий стер
І кожен спомин взяв у колію!..
Коли я чую слово це тепер -
Не можу юність згадувать свою.

Бо в спомини мої вповза кошмар,
Який виймає серце із грудей:
А чи оте біляве пасмо хмар
Було не димом спалених людей?

(Переклад Петра Рихла)

# data[].attributes.attachment_link.title
Про назву концтабору Бухенвальд - Альфред Марґул-Шпербер, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Читайте повний текст "Про назву концтабору Бухенвальд" (автор: Альфред Марґул-Шпербер) онлайн українською. Повний текст електронної книги Альфред Марґул-Шпербер - Про назву концтабору Бухенвальд в перекладі українською мовою на УкрЛіб

# data[].attributes.headline
Уважно подивіться відеопрезентацію. 

# data[].attributes.subject
Уважно подивіться відеопрезентацію. 

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Драматична студія Мрії та звуки

# data[].attributes.attachment_link.title
ПРО НАЗВУ КОНЦТАБОРУ БУХЕНВАЛЬД  АЛЬФРЕД МАРГУЛ ШПЕРБЕР

# data[].attributes.headline
Для початку довідаємось про життя і творчість поета. Знайдіть факти його біографії та творчості в наступному посиланні.

# data[].attributes.subject
Для початку довідаємось про життя і творчість поета. Знайдіть факти його біографії та творчості в наступному посиланні.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Фонд Вікімедіа

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Учасники проектів Вікімедіа

# data[].attributes.attachment_link.title
Альфред Маргул-Шпербер — Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.

# data[].attributes.headline
Добрий день усім! Продовжуємо тему Другої світової війни і сьогодні познайомимось з творчістю ще одного європейського поета А. Маргул-Шпербера.

# data[].attributes.subject
Добрий день усім! Продовжуємо тему Другої світової війни і сьогодні познайомимось з творчістю ще одного європейського поета А. Маргул-Шпербера.

# data[].attributes.headline
Домашнє завдання: Знати матеріал сьогоднішнього уроку.           Дібрати цитати до характеристики Айвенго та інших рицарів у романі.

# data[].attributes.subject
Домашнє завдання: Знати матеріал сьогоднішнього уроку.           Дібрати цитати до характеристики Айвенго та інших рицарів у романі.

# data[].attributes.headline
Рухаємось далі. Тепер ви попрацюєте над наступною презентацією по темі і виконаєте наступні завдання, за які обов'язково будете оцінені.                      1. Уважно опрацюйте презентацію.  2. Випишіть із тексту роману "Айвенго" 10 слів, які належать до понять слайдів 4 та 5.                                                         3. Випишіть із тексту роману уривок (7-8 речень) з описом архітектури (до слайду 7).                 4. Заповніть пропуски у тексті слайду 15.

# data[].attributes.subject
Рухаємось далі. Тепер ви попрацюєте над наступною презентацією по темі і виконаєте наступні завдання, за які обов'язково будете оцінені.                      1. Уважно опрацюйте презентацію.  2. Випишіть із тексту роману "Айвенго" 10 слів, які належать до понять слайдів 4 та 5.                                                         3. Випишіть із тексту роману уривок (7-8 речень) з описом архітектури (до слайду 7).                 4. Заповніть пропуски у тексті слайду 15.

# data[].attributes.headline
Зараз ви повинні уважно опрацювати наступну відеопрезентацію, в якій знайдете пояснення того, як автор працює над історичним твором, якими засобами створює його тло.

# data[].attributes.subject
Зараз ви повинні уважно опрацювати наступну відеопрезентацію, в якій знайдете пояснення того, як автор працює над історичним твором, якими засобами створює його тло.

# data[].attributes.attachment_link.title
Урок №17. "Айвенго". Історичний колорит твору і засоби його створення. Динаміка сюжету і гумор.

# data[].attributes.headline
Усім добрий день. Оскільки ми працюємо над історичним романом, то  сьогодні опрацюємо поняття "колорит історичного твору". Навчимося знаходити деталі історичного колориту в романі В.Скотта "Айвенго". 

# data[].attributes.subject
Усім добрий день. Оскільки ми працюємо над історичним романом, то  сьогодні опрацюємо поняття "колорит історичного твору". Навчимося знаходити деталі історичного колориту в романі В.Скотта "Айвенго". 

# data[].attributes.headline
Домашнє завдання: опрацювати та знати матеріали уроку. За підручником: ст. 59-61 (біографія Стівенсона). Виразно читати баладу "Вересовий трунок".

# data[].attributes.subject
Домашнє завдання: опрацювати та знати матеріали уроку. За підручником: ст. 59-61 (біографія Стівенсона). Виразно читати баладу "Вересовий трунок".

# data[].attributes.headline
Далі подивіться відеопрезентацію. З неї запишіть поспорт твору (0:56 хвилина), далі запишіть елементи сюжету твору (1:19 хвилина).

# data[].attributes.subject
Далі подивіться відеопрезентацію. З неї запишіть поспорт твору (0:56 хвилина), далі запишіть елементи сюжету твору (1:19 хвилина).

# data[].attributes.attachment_link.title
Урок №10. Роберт Льюїс Стівенсон. «Балада про вересовий напій». Основний конфлікт балади.

# data[].attributes.headline
Виразно прочитайте легенду за підручником (ст. 61) або за посиланням.

# data[].attributes.subject
Виразно прочитайте легенду за підручником (ст. 61) або за посиланням.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Із вересового квіту
Пикти варили давно
Трунок, за мед солодший,
Міцніший, аніж вино.
Варили і випивали
Той чарівний напій
І в темрявих підземеллях
Долі раділи своїй.

Та ось володар шотландський -
Жахались його вороги! -
Пішов на пиктів оружно,
Щоб знищить їх до ноги.
Він гнав їх, неначе ланей,
По вересових горбах,
Мчав по тілах спогорда.
Сіяв і смерть, і жах.

І знову настало літо,
Верес ізнов червонів,
Та трунок медовий варити
Вже більше ніхто не вмів.
В могилках, немов дитячих,
На кожній червоній горі,
Лежали під квітом червоним
Поснулі навік броварі.

Їхав король шотландський
По вересовій землі;
Дзинчали завзято бджоли,
Курликали журавлі.
Та був можновладець похмурий,
Думу він думав свою:
"Владар вересового краю -
Чом з вересу трунку не п'ю?"

Раптом васал королівський
Натрапив на дивний схов:
В розколині між камінням
Двох броварів знайшов.
Витягли бідних пиктів
Миттю на білий світ -
Батька старого і сина,
Хлопця отрочих літ.

Дивився король на бранців,
Сидячи у сідлі;
Мовчки дивились на нього
Ті броварі малі.
Король наказав їх поставить
На кручі й мовив: - Старий,
Ти сина й себе порятуєш,
Лиш тайну трунку відкрий.

Глянули вниз і вгору
Батько старий і син:
Довкола - червоний верес,
Під ними - клекіт пучин.
І пикта голос тоненький
Почув шотландський король:
- Два слова лише, володарю,
Тобі сказати дозволь!

Старість життя цінує.
Щоб жити, я все зроблю
І тайну трунку відкрию, -
Так він сказав королю.
Немов горобчик цвірінькав,
Мова лилася дзвінка:
- Відкрив би тобі таємницю,
Боюся лише синка.

Смерть його не лякає,
Життя не цінує він.
Не смію я честь продавати,
Як в очі дивиться син.
Зв'яжіть його міцно, владарю,
І киньте в кипучі нурти,
І я таємницю відкрию,
Що клявся повік берегти.

І хлопця скрутили міцно,
І дужий вояк розгойдав
Мале, мов дитяче, тіло,
І в буруни послав.
Крик бідолахи останній
Поглинули хвилі злі.
А батько стояв на кручі -
Останній пикт на землі.

- Владарю, казав я правду:
Від сина чекав біди.
Не вірив у мужність хлопця,
Який ще не мав бороди.
Мене ж не злякає тортура.
Смерть мені не страшна,
І вересового трунку
Зі мною помре таїна!

Переклад Євгена Крижевича

# data[].attributes.attachment_link.title
Вересовий трунок - Роберт Луїс Стівенсон, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Читайте повний текст "Вересовий трунок" (автор: Роберт Луїс Стівенсон) онлайн українською. Повний текст електронної книги Роберт Луїс Стівенсон - Вересовий трунок в перекладі українською мовою на УкрЛіб

# data[].attributes.headline
В основу сюжету балади "Вересовий трунок" покладено давню легенду, в якій переповідається про історію пиктів - народу, який з давніх-давен населів територію на півночі Британії. Прошу ознайомитись з цією легендою.

# data[].attributes.subject
В основу сюжету балади "Вересовий трунок" покладено давню легенду, в якій переповідається про історію пиктів - народу, який з давніх-давен населів територію на півночі Британії. Прошу ознайомитись з цією легендою.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Автор балади "Вересовий трунок"

"Вересовий трунок" дослівно "Вересовий ель" - балада Роберта Льюїса Стівенсона ( 1890). В оригіналі має також підзаголовок "Галловейська легенда" ( англ. A Galloway Legend), за назвою місцевості Галловей на південному заході Шотландії.

Роберт Луїс Стівенсон, автор пригодницьких романів, у віці тридцять років написав баладу про незламність у боротьбі за волю і незалежність. Зазвичай, митець брав за основу якусь старовинну легенду й опрацьовував її. Основою балади Р. Стівенсона "Вересовий трунок" стала одна із давніх шотландських легенд, яка розповідала про легендарний народ - піктів. Це найдавніший з відомих народів, які населяли Шотландію. Вперше про піктів згадується у 297 році нашої ери. Пікти боролися проти різних ворогів. Інколи вони програвали битви, втрачали території, але вперто знову воювали за свою землю. У IX столітті пікти були підкорені скоттами, тобто шотландцями, після чого змішалися з представниками інших народностей і перестали існувати як окремий народ.

Стівенсон використав легендарне уявлення про піктів і створив сюжетну лінію балади навколо таємниці. Це типово для фольклорних баладах, коли герой повинен розкрити таємницю і звільнити чарівну силу. У баладі "Вересовий трунок" автор втілив одвічне прагнення народу до волі. Вважають, що Стівенсон взяв за основу свого сюжету відому "Пісню про Нібелунгів". Епізод, у якому, Хаген мотивує відмову розкрити місце знаходження скарбу тим, що поклявся трьом братам-королям зберігати таємницю, поки живий хоча б один з трьох (а до цього моменту з усіх трьох лише Гюнтер був живим). Після вбивства Гюнтера він заявляє, що тепер таємниця помре разом з ним.

"Балада про вересовий трунок" - зразок героїчної балади. Балада складається з 11 восьмивіршів (римуються лише парні рядки). Вона написана мовою, стилізованою під старовину. Темою балади є трагічна загибель народу піктів у боротьбі зі скоттами. В експозиції автор оспівує вересовий напій, у зачині розкриває характер і звичаї піктів. Зав'язкою в баладі є захват території піктів загарбниками, знищення маленького народу. Двох останніх представників, батька і сина, привели до короля. Король обіцяє зберегти піктам життя, якщо вони відкриють таємницю приготування хмільного напою з вересу. Старий батько погоджується відкрити таємницю, але просить вкинути сина в море, ніби йому соромно зраджувати на очах у сина. Кульмінацією є епізод, у якому завойовники виконують прохання старого і юнака кидають у море. Після цього настає розв'язка: батько, усвідомлюючи невідворотність загибелі, вибирає для сина миттєву смерть. А старий помирає останнім, однак не віддає ворогам священної таємниці.

   Мене ж не злякає тортура.
   Смерть мені не страшна,
   І вересового трунку
   Зі мною помре таїна!

Батько - "останній пікт на землі" відважний, миролюбний і працьовитий, як і весь народ. Уміє варити трунок, який давав людям силу та повертав молодість. Чудодійний напій був "за мед солодший, Міцніший, аніж вино". Герой, як і його син, безіменний, тому що він є народ. Умови життя пивоварів були тяжкими, та вони були терплячими і невибагливими. Пікти мали свою культуру, звичаї, жили власними маленькими радощами, були самодостатніми. Пікти боролися проти ворогів, вперто захищали свою землю. Невисокий на зріст, як і всі пікти, старий мовчазним презирством і ненавистю до вбивць народу морально вивищується над сидячим у сідлі королем. Він усвідомлює, що загибель невідворотна і вибирає для сина кращу (миттєву) смерть. Рішуче звернення безоружного пікта до короля: "Немов горобчик цвірінькав, Мова лилася дзвінка". Відкритий погляд героя: жодного разу не відвів очей, трималися з сином впевнено і гідно. А старий помирає останнім, однак не віддає ворогам священної таємниці, яку" клявся повік берегти". Вороги можуть забрати в нього життя, але не його волю і любов до батьківщини. Син - хлопець "отрочих літ", гідний батькової гордості: "Не смію я честь продавати, Як в очі дивиться син". У нього "мале, мов дитяче, тіло", він "ще не мав бороди". Юний пікт шанує батька, удвох вони сприймаються як єдине ціле: разом стояли, разом мовчали, разом не відвели погляду й протистояли ворогові. Король Шотландії вирішив заволодіти секретом приготування напою. Він асоціюється з жахом ("жахались"), його сила - зброя, яка несе смерть. "Володар шотландський" прагне "знищити їх до ноги". Завойовник вражений сміливістю і не розуміє, звідки у невисоких на зріст людей стільки відваги". Король іде на підступну хитрість: пропонує життя в обмін на секрет приготування вересового напою. Він не здатний збагнути секрет стійкості. Перемога не на його боці, можновладець і в кінці такий же "похмурий, Думу він думав свою: "Владар вересового краю - Чом з вересу трунку не п'ю?". Образ вітчизни, національні цінності якої так геройськи захищають пікти, страждальний і величний. Червоний верес, немов кров полеглих броварів. Вражають маленькі, неначе дитячі, могилки, квіти вересу, що ростуть на них; "В могилках, немов дитячих, На кожній червоній горі, Лежали під квітом червоним Поснулі навік броварі".

У баладі розгортається боротьба між добром і злом, як і властиво фольклорним баладам. Портрети персонажів, як і у фольклорі, подані окремими штрихами. Автор не називає імен героїв, цим підкреслюючи втілені у них певні ідеї. З одного боку є жорстокий і підступний король зі своїми васалами, а з іншого - батько і син як представники племені піктів. Також наявні й інші фольклорні елементи: природа оживлена, є повтори, яскраві діалоги, епітети, метафори, гіперболи тощо.

Вересовий трунок для піктів є символом, святинею. Це - багатозначний символ. Він утілює любов до рідної землі, є символом пролитої у боротьбі за незалежність крові. Стівенсон наголошує, що цей напій пікти разом варили і разом пили, оспівували у піснях. "Маленький народ" свято беріг рецепт приготування. Це символ нескореності ворогам, він дорожчий за життя. У Шотландії верес символізує удачу, чистоту і захист. Квіти бувають різного кольору: рожевого, білого, червоного. Проте автор неодноразово привертає увагу до червоного кольору вересу. Червоний колір неодноразово згадується у творі, стаючи символічним. Король полював на піктів на горі, вкритій червоними квітами. Вересовими пелюстками вкривали тіла померлих і тих, хто помирає. Квітуючий верес був свідком героїчної загибелі батька і сина.

Автор використовує різні художні тропи, щоб розкрити прагнення до незалежності і волі.

Епітети - чарівний напій, трунок медовий, квіт червоний, мова дзвінка

Метафори - мчав по тілах спогад, сіяв смерть і жах

Антитези Щасливе життя піктів (строфа І) нещастя, що їм приніс шотландський король (строфа ІІ). Краса гір, уквітчаних вересом могили піктів як символ трагедії народу (строфа ІІІ) Літнє буяння природи похмурий настрій короля (строфа ІІІ) маленький зріст піктів - велич їхнього духу

Український переклад належить поетові Євгену Крижевичу. Перекладач викладає зміст відповідно до оригіналу, але додає і деякі відмінності у свій переклад. Він називає баладу не "Вересовий мед", а "Вересовий трунок". Слово "трунок" мас спільний корінь зі словом "отрута". Таємниця виготовлення напою "отруїла" перемогу шотландського короля, звела її нанівець, адже моральна перемога виявилась на боці останнього пікта.

Український перекладач вживає щодо напою епітет "чарівний", розповідаючи про те, як цей трунок робив долю піктів радісною. Є. Крижевич двічі використовує означення "червоний" - до слів "гора" і "квіт" (вересу), і ці словосполучення з'являються після опису побоїща. Цей колір, що традиційно символізує пролиту кров, покликаний нагадувати про трагедію цілого народу

Роберт Луїс Стівенсон. "Вересовий трунок": поезії. // Всесвіт. 2000. № 5-6

Ніколенко О. М. У пошуках вільного повітря. Стівенсон. Балада про вересовий напій.// Зарубіжна література в навчальних закладах.1998. № 12.

Чорна О. З. Усі уроки зарубіжної літератури. 7 клас. - Х.: Основа , 2007.

Панченко Н. В. Р. Л. Стівенсон. "Вересовий трунок". Основний конфлікт балади.

"Вересовий трунок" у перекладі Є. Крижевича

Зарубіжна література. 7 клас. Автор: Ніколенко, Конєва, Орлова.-К., 2015.

Зарубіжна література. 7 клас. Автор: Міляновська Н. Р. -К., 2015.

Зарубіжна література. 7 клас. Автор: Волощук Є. В. - Київ.: Генеза, 201.6

# data[].attributes.attachment_link.title
Вересовий трунок - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
"Вересовий трунок" дослівно "Вересовий ель" - балада Роберта Льюїса Стівенсона ( 1890). В оригіналі має також підзаголовок "Галловейська легенда" ( англ. A Galloway Legend), за назвою місцевості Галловей на південному заході Шотландії. Роберт Луїс Стівенсон, автор пригодницьких романів, у віці тридцять років написав баладу про незламність у боротьбі за волю і незалежність.

# data[].attributes.headline
Біографія Стівенсона сповнена різних перипетій і випробувань, подолання життєвих негараздів і труднощів. Для багатьох його  життя може бути прикладом для наслідування. Отже, ознайомимось із життям та творчістю Стівенсона. Уважно подивіться відеопрезентацію, яка ознайомить вас ж життям письменника.

# data[].attributes.subject
Біографія Стівенсона сповнена різних перипетій і випробувань, подолання життєвих негараздів і труднощів. Для багатьох його  життя може бути прикладом для наслідування. Отже, ознайомимось із життям та творчістю Стівенсона. Уважно подивіться відеопрезентацію, яка ознайомить вас ж життям письменника.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Центральна бібліотека Полтавської МТГ

# data[].attributes.attachment_link.title
Стівенсон Роберт Льюїс

# data[].attributes.headline
Роботу над баладою продовжимо знайомством з творчістю англійського письменника Роберта Стівенсона та його баладою "Вересовий трунок". Зверніть увагу, що ця балада - одна з найцікавіших балад, які ми читали.

# data[].attributes.subject
Роботу над баладою продовжимо знайомством з творчістю англійського письменника Роберта Стівенсона та його баладою "Вересовий трунок". Зверніть увагу, що ця балада - одна з найцікавіших балад, які ми читали.

# data[].attributes.headline
Домашнє завдання: ст.19 (опрацювати), знати зміст балади "Король Лір і його дочки". ст.24 усно відповідати на зап.10-15

# data[].attributes.subject
Домашнє завдання: ст.19 (опрацювати), знати зміст балади "Король Лір і його дочки". ст.24 усно відповідати на зап.10-15

# data[].attributes.headline
Обов'язково прочитайте баладу (ст. 19-23)

# data[].attributes.subject
Обов'язково прочитайте баладу (ст. 19-23)

# data[].attributes.headline
Добрий день, мої любі семикласники. Тему сьогоднішнього уроку вам належить опрацювати особливо ретельно. Будьте уважні до всіх завдань, які вам пропонуються. Записуйте усі визначення.                                             Для початку опрацюйте презентацію. Не забудьте записати визначення.

# data[].attributes.subject
Добрий день, мої любі семикласники. Тему сьогоднішнього уроку вам належить опрацювати особливо ретельно. Будьте уважні до всіх завдань, які вам пропонуються. Записуйте усі визначення.                                             Для початку опрацюйте презентацію. Не забудьте записати визначення.

# data[].attributes.headline
Пропоную подивитись презентацію (автор Латиш  Г.А.)до оповідання "Брехня".

# data[].attributes.subject
Пропоную подивитись презентацію (автор Латиш  Г.А.)до оповідання "Брехня".

# data[].attributes.headline
Прочитайте оповідання за посиланням

# data[].attributes.subject
Прочитайте оповідання за посиланням

# data[].attributes.headline
Домашнє завдання. 

# data[].attributes.subject
Домашнє завдання. 

# data[].attributes.body
Виконайте завдання останнього слайду письмово.

# data[].attributes.headline
А тепер попрацюємо над новелою.                                             Для цього уважно опрацюйте презентацію (автор Сирова М.Н.). Обов'язково пройдіть тестування (слайди 11,12,13). Тести будуть перевірені під час очного навчання.

# data[].attributes.subject
А тепер попрацюємо над новелою.                                             Для цього уважно опрацюйте презентацію (автор Сирова М.Н.). Обов'язково пройдіть тестування (слайди 11,12,13). Тести будуть перевірені під час очного навчання.

# data[].attributes.headline
Усім добрий день.                       Дуже сподіваюсь, що новела Г.Уеллса "Чарівна крамниця" вами прочитана, і ви готові до обговорення її змісту. Що ж, почнемо!

# data[].attributes.subject
Усім добрий день.                       Дуже сподіваюсь, що новела Г.Уеллса "Чарівна крамниця" вами прочитана, і ви готові до обговорення її змісту. Що ж, почнемо!

# data[].attributes.body
Для початку подивіться буктрейлер до новели "Чарівна Крамниця". Чи так ви уявляли цей твір?

# data[].attributes.attachment_link.title
Буктрейлер до новели Герберта Веллса "Чарівна крамниця"

# data[].attributes.headline
Домашнє завдання: знати біографію Г.Уеллса та прочитати новелу "Чарівна крамниця. 

# data[].attributes.subject
Домашнє завдання: знати біографію Г.Уеллса та прочитати новелу "Чарівна крамниця. 

# data[].attributes.headline
І, нарешті, ви можете подивитись фільм по новелі "Чарівна крамниця"

# data[].attributes.subject
І, нарешті, ви можете подивитись фільм по новелі "Чарівна крамниця"

# data[].attributes.headline
Прочитати новелу ви можете за посиланням.

# data[].attributes.subject
Прочитати новелу ви можете за посиланням.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Герберт Веллс

Чарівна крамниця

Переклад: Олекси Логвиненка

Ту чарівну крамницю я бачив здалеку кілька разів; а раз чи двічі навіть проходив повз її вітрину, де лежало багато привабливих дрібничок: чарівні кульки, чарівні кури, чудодійні ковпаки, ляльки для черевомовців, кошики з причандаллям для фокусників, колоди звичайнісіньких на вигляд карт і таке інше. Але мені й на думку не спадало завернути туди, поки одного дня Джіп, не кажучи ні слова, взяв мене за палець і потяг до вітрини. І поводився він так, що мені не залишалося нічого іншого, як зайти з ним до крамниці. Сказати правду, я й не здогадувався, що ця скромна з вигляду крамничка міститься саме тут, на Ріджент-стрит, між художнім салоном і закладом, де в патентованих інкубаторах виводять курчат. І все ж вона була саме тут. Я гадав, вона десь ближче до цирку або за рогом на Оксфорд-стрит чи навіть у Голборні; до того ж я завжди бачив її на другому боці вулиці, і щоразу вона здавалася недосяжною, схожою на міраж. Але тепер крамниця стояла просто переді мною, сумніву не було, і пухкенький Джіпів пальчик стукав по її вітрині.

- Якби я був багатий,- сказав Джіп, тикаючи пальчиком на "Яйце є - яйця нема", - то купив би собі он те. І оте. - Він показав на "Ляльку, що плаче, як жива". - І оце. - То був загадковий предмет, і називався він, як значилося на привабливому ярличку, "Купи й дивуй друзів".

- А під отим ковпаком,- промовив Джіп, - зникає все, що покладеш. Я в книжці читав... Ой, тату, а он "Монета є - монети нема!" Тільки вона лежить так, що не видно, як це робиться.

Джіп, милив мій хлопчик, успадкував материну вихованість і не просив повести його в крамницю, не набридав мені благаннями. Він просто тяг мене зовсім несвідомо за палець до дверей, і я добре розумів, що йому хочеться.

- Ось! - мовив він і показав на "Чарівну пляшку".

- А якби ти її мав? - запитав я. І Джіп, почувши в цьому запитанні обіцянку, враз просіяв.

- Я показав би її Джіссі! - відповів він, не забуваючи, як завжди, про інших.

- До твого дня народження залишилося менше ста днів, - сказав я і взявся за дверну ручку.

Джіп нічого не відповів, тільки ще дужче стис мій палець, і ми ввійшли до крамниці.

Це була не проста крамниця; це була чарівна крамниця, і тому Джіп не поспішив відразу до прилавка, як бувало, коли ми заходили кудись купити йому звичайні іграшки. Весь тягар розмови з продавцем він переклав тут на мене.

Крамниця була невеличка, тісна і досить темна. Коли ми причинили за собою двері, дзвоник на них жалібно теленькнув. Хвилину чи дві в крамниці, крім нас, нікого не було, і ми мали час роззирнутися. Ось тигр із пап'є-маше на скляній вітрині, що стоїть на невисокому прилавку, - поважний, добродушний тигр, який розмірено киває головою; ось найрізноманітніші кришталеві кульки, порцелянова рука з колодою чарівних карт, цілий набір різних завбільшки чарівних акваріумів; ось нескромний чарівний капелюх безсоромно виставив напоказ свої пружини. На підлозі стояло кілька чарівних дзеркал; одне нас звужувало й видовжувало, друге приплющувало нам голови й скрадало ноги, третє робило нас низенькими й товстими, як бочки. І поки ми сміялися, дивлячись у ті дзеркала, з'явився якийсь чоловік - певно, продавець.

Одне слово, він стояв за прилавком - якийсь дивний, блідий, темноволосий чоловік. Одне вухо в нього було більше від другого, а підборіддя - як носак черевика.

- Чим можемо прислужитися? - сказав він і розчепірив на скляному прилавку свої чарівні довгі пальці.

Від несподіванки ми обидва здригнулись і обернулися.

- Я хотів би купити своєму хлопчикові кілька простеньких іграшок, - сказав я.

- Фокуси? - запитав він. - Механічні? Для дому?

- Щось смішненьке, - відповів я.

- Гм... - мовив продавець і, ніби замислившись, почухав потилицю. А тоді просто на очах у нас дістав у себе з голови скляну кульку.

- Щось таке? - сказав він і простяг кульку мені.

Такого ми не сподівалися. Багато разів мені випадало бачити цей фокус на сцені - без нього не обходився найзвичайнісінький фокусник, - але тут, у крамниці, я цього не чекав.

- Непогано! - кинув я, сміючись.

- Правда ж? - мовив продавець.

Джіп відпустив мій палець і потягся рукою до скляної кульки. Але долоня в продавця була порожня.

- Вона у тебе в кишені, - сказав чоловік. І справді, кулька виявилась у Джіпа в кишені!

- Скільки вона коштує? - спитав я.

- За скляні кульки ми нічого не беремо, - привітно відповів продавець. - Вони дістаються нам... - він піймав іще одну кульку - в себе на лікті, - задарма.

Третю кульку він схопив у себе на потилиці й поклав її на прилавок поруч із другою. Джіп уважно роздивився свою кульку, потім дві ті, що лежали на прилавку, і зрештою підвів запитливий погляд на продавця, який стояв і всміхався.

- Можеш узяти собі й ці, - сказав той. - А як не боїшся, то й іще одну, з рота. Ось!

Джіп якусь мить мовчки дивився на мене, так само не кажучи ні слова, потім згріб усі чотири кульки, знов узявся про всяк випадок за мій палець і приготувався дивитись, що ж буде далі.

- Отак ми дістаємо всі наші товари - ті, що дрібніші, - пояснив продавець.

Я засміявсь і, підхопивши його жарт, сказав:

- Замість того, щоб брати їх на складі. Так воно, звісно, дешевше!

- До певної міри, - відповів продавець. - Хоча, зрештою, платити доводиться і нам. Тільки не так багато, як думають люди... Товари більших розмірів, а також харчі й усе, що нам треба, ми дістаємо з цього ось капелюха... І знаєте, що я вам скажу, сер? На світі немає жодного складу справжніх чарівних товарів! Ви, мабуть, помітили нашу вивіску: "Справжня чарівна крамниця"? - Він дістав із-за щоки прейскурант і подав його мені. - Справжня! - повторив він, показав пальцем на це слово й додав: - Тут аніякісінького шахрайства, сер!

Мені здалося, що його жарти не позбавлені серйозних підстав.

А продавець обернувся до Джіпа, підкреслено привітно всміхнувся й мовив:

- А знаєш, ти славний хлопчик!

Я здивувався. Звідки, думаю, він знає? Адже задля дисципліни ми тримаємо це від Джіпа в таємниці, навіть удома.

Та малий вислухав цю похвалу спокійно, мовчки, не зводячи з продавця погляду.

- Бо тільки славні хлопці можуть увійти в ці двері.

І ту ж мить, ніби на підтвердження цих слів, пролунав стук у двері й почувся слабенький писклявий голосок:

- У-у! Я хочу ввійти сюди, тату! Хочу ввійти!

У-у-у!

А вслід за цим утішання та вмовляння змученого батька:

- Тут же зачинено, Едварде!

- І зовсім не зачинено! - озвався я.

- Зачинено, сер! - сказав продавець. - Для таких дітей у нас завжди зачинено.

І тут ми побачили хлопчика: маленьке біле личко, бліде від ласощів та всіляких смачнющих-пресмачнющих страв і перекривлене від повсякденних примх - одне слово, личко жорстокого маленького егоїста, який шкріб нігтем зачаровану шибку.

- Так не годиться, сер, - сказав продавець, коли я з властивою мені готовністю допомогти рушив був до дверей.

За хвилину розбещеного хлопчика, що пхикав перед дверима, повели далі.

- Як це ви так робите? - запитав я, з полегкістю зітхнувши.

- Чари! - відповів продавець, недбало махнувши рукою, і з-під його пальців - уявляєте! - порснули різнобарвні іскри й погасли в сутінках крамниці.

- Там, за дверима, - звернувся продавець до Джіпа, - ти казав, що хотів би мати наш набір "Купи й дивуй друзів"?

Після героїчної внутрішньої боротьби Джіп нарешті відповів:

- Так.

- Він у тебе в кишені.

І, перехилившись через прилавок - тіло в нього виявилося надзвичайно довгим, - цей чудернацький чоловік з манерами справжнього фокусника дістав у Джіпа з кишені коробку.

- Папір! - сказав він і взяв із порожнього капелюха з пружинами аркуш паперу. - Шворка! - їв роті в нього виявився клубок, від якого він відмотав довжелезну шворку, зв'язав нею згорток, а тоді перекусив її зубами. А клубок, як мені здалося, проковтнув! Потім чиркнув об ніс однієї з черевомовних ляльок сірника, потримав над вогнем свого пальця (він одразу обернувся на паличку червоного сургучу) й запечатав покупку. - Ти ще казав про "Яйце є - яйця нема", - зауважив він, дістав його зі спідньої кишені мого пальта й загорнув у папір разом із "Лялькою, що плаче, як жива".

Я віддавав кожен готовий пакунок Джіпові, а той міцно притискав його до себе.

Хлопчик говорив дуже мало, але очі його були красномовні. Красномовні були і його руки, що тримали біля грудей покупки. Джіп стояв невимовно схвильований. Так, це були справжні чари.

І раптом я аж здригнувся: під капелюхом у мене щось заворушилося - таке м'якеньке, трепетне! Я схопився за капелюх, і з-під нього випурхнув скуйовджений голуб - їй-богу, то був продавців спільник! - побіг по прилавку і чкурнув, як мені здалося, до картонної коробки за тигром із пап'є-маше.

- Отакої! - сказав чоловік і спритно вихопив у мене з руки капелюха. - От дурний птах - де влаштував собі гніздо!

Він заходився стріпувати мого капелюха й витрусив із нього собі в руку двоє чи троє яєць, чималу мармурову кульку, годинник, з півдесятка неодмінних скляних кульок, зіжмаканий папір, потім ще папір, і ще, й усе говорив про те, що люди не мають звички чистити свої капелюхи зсередини... Розмовляв він, звичайно, дуже чемно і не без певних особистих натяків.

- Помалу збирається стільки всякої всячини, сер... Звісно, не тільки у вас... Мало не в кожного покупця... Чого тільки люди з собою не носять!

А зіжмаканий папір на прилавку ріс, підіймався вище й вище і вже майже затулив собою продавця. Тепер ми чули тільки ще його голос:

- Ніхто не знає, сер, що ховається в людини за її добропристойною подобою... Всі ми - всього лиш прилизана зовнішність, одне слово, лицеміри...

Голос його завмер - точнісінько як у ваших сусідів завмер би грамофон1, коли б ви влучно запустили в нього цеглиною. І така сама раптова мовчанка. Папір перестав шурхотіти, зробилося зовсім тихо.

- Вам уже не потрібен мій капелюх? - озвався нарешті я.

Відповіді не було.

Я подивився на Джіпа, Джіп подивився на мене, і в чарівних дзеркалах відбилися наші спотворені обличчя - чудернацькі, серйозні, принишклі...

- Нам, мабуть, пора, - зітхнув я. - Скажіть, скільки з нас за все це?.. - запитав я, раптом підвищивши голос. - Я хочу заплатити. І мій капелюх, будь ласка...

Із-за купи паперу ніби почулося якесь сопіння.

- Давай заглянемо за прилавок, Джіпе,- сказав я.- Він з нас кепкує!..

Ми з Джіпом обійшли тигра, що покивував головою.

# data[].attributes.attachment_link.title
Чарівна крамниця - Герберт Джордж Уеллс, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Читайте повний текст "Чарівна крамниця" (автор: Герберт Джордж Уеллс) онлайн українською. Повний текст електронної книги Герберт Джордж Уеллс - Чарівна крамниця в перекладі українською мовою на УкрЛіб

# data[].attributes.headline
Продовжуємо.  Презентація (автор Дорох В.Г.) більш детально познайомить вас з Г.Уеллсом. Пропоную вам її подивитись. Запишіть у зошити визначення "фантастика" (слайд 15), та інформацію слайду 16.                                         

# data[].attributes.subject
Продовжуємо.  Презентація (автор Дорох В.Г.) більш детально познайомить вас з Г.Уеллсом. Пропоную вам її подивитись. Запишіть у зошити визначення "фантастика" (слайд 15), та інформацію слайду 16.                                         

# data[].attributes.attachment_link.title
Фантастичний cвіт Г.Уеллса

# data[].attributes.headline
Для початку пропоную вам познайомитись з життям і творчістю Уеллса. Для цого уважно подивіться відео (автор В.Кошелевський)

# data[].attributes.subject
Для початку пропоную вам познайомитись з життям і творчістю Уеллса. Для цого уважно подивіться відео (автор В.Кошелевський)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Валентин Кошелевський

# data[].attributes.attachment_link.title
Уеллс, Герберт Джордж

# data[].attributes.headline
Добрий день!                                     Продовжуємо вивчати новели світової літератури. Сьогодні вас чекає знайомство з одним із найкращих письменників-фантастів минулого століття.                                               Отже, до роботи!

# data[].attributes.subject
Добрий день!                                     Продовжуємо вивчати новели світової літератури. Сьогодні вас чекає знайомство з одним із найкращих письменників-фантастів минулого століття.                                               Отже, до роботи!

# data[].attributes.headline
Обов'язково прочитайте новелу О.Генрі "Останній листок". Приготуйтесь до обговорення теми уроку за текстом. Це і буде ваше домашнє завдання. 

# data[].attributes.subject
Обов'язково прочитайте новелу О.Генрі "Останній листок". Приготуйтесь до обговорення теми уроку за текстом. Це і буде ваше домашнє завдання. 

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
В невеличкому районі на захід від площі Вашінгтона вулиці показилися й розбились на вузькі смужки, що називаються проїздами. Ці проїзди утворюють химерні кути й повороти. Там одна вулиця перетинає навіть сама себе разів зо два. Якомусь художникові пощастило відкрити надзвичайно цінні властивості цієї вулиці. Уявімо собі, що збирач боргів з рахунком за фарби, папір та полотно, йдучи цим маршрутом, раптом стрічає самого себе, коли він уже повертається назад, не діставши в оплату жодного цента!

Отож люди мистецтва незабаром налетіли в старий чудернацький Грініч-Вілідж упошуках вікон, що виходять на північ, гостроверхих дахів XVIII століття, голландських мансард і низької квартирної платні. Потім вони притягли туди з Шостої авеню кілька олов'яних кухлів та одну-дві жаровні й утворили "колонію".

Студія Сью і Джонсі містилася на горищі присадкуватого триповерхового цегляного будинку. Джонсі - пестливе від Джоанна. Одна дівчина приїхала з штату Мен, друга - із штату Каліфорнія. Вони познайомилися за табльдотом у місцевому "Дельмоніко", ресторанчику на Восьмій вулиці, побачили, що їхні погляди намистецтво, салат з листя цикорію та широкі рукави цілком збігаються, і вирішили найняти спільну студію.

Це було в травні. А в листопаді холодний, невидимий пришелець, якого лікарі називають Пневмонією, почав бродити по колонії, торкаючись то одного, то другого своїми крижаними пальцями. По Іст-Сайду цей зарізяка розгулював сміливо, ішов швидко, вражаючи десятки жертв, але тут, у лабіринті вузьких, порослих мохом проїздів, насилу переставляв ноги.

Містера Пневмонію не можна було назвати благородним старим джентльменом. Для цього підтоптаного задишкуватого бовдура з червоними кулацюрами мініатюрна дівчина, недокрівна від каліфорнійських зефірів, навряд чи була тією дичиною, на яку дозволялося полювати. Проте він напосівся на неї, і тепер Джонсі,нездатна й поворухнутись, лежала на фарбованому залізному ліжку, дивлячись крізь невеличкі шибки голландського вікна на глуху стіну сусіднього мурованого будинку.

Одного ранку заклопотаний лікар порухом кошлатої сивої брови запросив Сью в коридор.

- У неї один шанс... ну, скажімо, з десяти,- повідомив він, збиваючи ртуть утермометрі.- І цей шанс полягає в тому, щоб вона хотіла жити. Та коли люди починають діяти в інтересах гробаря, то вся фармакопея - марнота. Ваша маленька подруга вже вирішила, що ніколи не одужає. Які в неї були наміри на майбутнє?

- Вона... вона хотіла намалювати коли-небудь Неаполітанську затоку,- сказала Сью.

- Намалювати? Дурниці! Чи нема у неї чогось такого, про що справді варто було б думати - наприклад, якогось хлопця?

- Хлопця? - перепитала Сью голосом, схожим на звук натягнутої струни.- Хіба хлопець вартий... ні, докторе, нічого такого немає.

- Ну, тоді це просто занепад сил,- підсумував лікар.- Я зроблю все, що тільки може наука, знаряддям якої я є. Але коли мій пацієнт починає рахувати карети в своїй похоронній процесії, я скидаю з цілющої сили ліків п'ятдесят процентів. Якщо вам удасться, щоб вона хоч раз спитала, який буде цієї зими новий фасон рукавів у пальтах, я зможу поручитися, що в неї буде один шанс не з десяти, а з п'яти.

Коли лікар пішов, Сью вибігла в майстерню й плакала в японську паперову серветку, аж доки та геть не розмокла.

Потім узяла креслярську дошку і, насвистуючи веселий мотивчик, незалежно ввійшла до кімнати.

Джонсі, майже непомітна під ковдрою, лежала, повернувшись обличчям до вікна. Сью перестала насвистувати, подумавши, що Джонсі заснула.

Вона прилаштувала дошку й почала малюнок тушшю - ілюстрацію до журнального оповідання. Молоді художники мусять мостити свій шлях у Мистецтво, малюючи ілюстрації до журнальних оповідань, які молоді автори пишуть для того, щоб вимостити собі шлях у Літературу.

Малюючи героя оповідання, ковбоя із штату Айдахо в елегантних штанях, з моноклем,Сью почула тихий шепіт, що повторився кілька разів. Вона швидко підійшла до ліжка.

Очі у Джонсі були широко розплющені. Дівчина дивилась у вікно й лічила - лічила в зворотному порядку:

- "Дванадцять",- мовила вона і трохи згодом: - "одинадцять",- потім: - "десять" і "дев'ять",- а тоді, майже одночасно: - "вісім" і "сім".

Сью стривожено подивилась у вікно. Що там лічити? Адже перед очима лише порожніє безмежно похмуре подвір'я та глуха стіна цегляного будинку на відстан ідвадцяти футів. До половини тієї стіни видряпався старезний плющ, вузлуватий і підгнилий біля коріння. Холодний подих осені струсив з нього листя, й було добре видно, як майже голі галузки рослини чіпляються за потріскані цеглини.

- Що там таке, серденько? - спитала Сью.

- Шість,- ледь чутно мовила Джонсі.- Тепер вони падають швидше. Три дні тому їх було майже сто. Аж голова боліла рахувати. А сьогодні вже легко. Он іще один упав. Тепер лишилося тільки п'ять.

- П'ять чого, серденько? Скажи своїй Сьюді.

- Листків. На плющі. Коли впаде останній, я помру. Я знаю це вже три дні. Хіба лікар нічого тобі не сказав?

- Таких дурниць я ще ніколи не чула,- пирхнула Сью, чудово вдаючи зневагу. Яке відношення має листя старого плюща до твого одужання? А ти ж, капосне дівчисько, так любила цей плющ! Не будь дурненькою. Бо ж іще сьогодні вранці лікар мені казав, що твої шанси одужати, та й то скоро... стривай, як же він сказав?.. Він сказав, що в тебе десять шансів проти одного! А це майже стільки, як у кожного з нас у Нью-Йорку, коли їдеш у трамваї або проходиш повз новий будинок. Спробуй-но тепер з'їсти бульйону і дай твоїй Сьюді докінчити малюнок, щоб можна було продати його редакції і купити своїй хворій дівчинці портвейну, а собі, ненажері, свинячих котлет.

- Не треба більше купувати вина,- мовила Джонсі, не відриваючи погляду від вікна.- Он іще один полетів. А бульйону я не хочу. Залишилось усього чотири листочки. Я хочу, поки не стемніло, побачити, як одірветься останній. Тоді помру і я.

- Джонсі, люба,- сказала Сью, схиляючись над ліжком,- ти можеш пообіцяти мені, що заплющиш очі й не дивитимешся у вікно, поки я закінчу роботу? Я повинна здати ці малюнки завтра. Мені потрібне світло, інакше я опустила б штору.

- А чи не могла б ти малювати в другій кімнаті? - холодно спитала Джонсі.

- Краще я побуду біля тебе,- відповіла Сью.- До того ж я не хочу, щоб ти весь час дивилась на ті дурні листки.

- Тоді скажи мені, коли закінчиш,- заплющуючи очі, попросила Джонсі, бліда й непорушна, мов повалена статуя, - бо я хочу побачити, як упаде останній листок.Я стомилася чекати. Стомилася думати. Мені хочеться розслабитись, ні за що нетриматися й полетіти - дедалі нижче й нижче - як один з отих нещасних, виснажених листків.

- Спробуй заснути,- порадила Сью.- Мені треба покликати сюди Бермана, щобнамалювати з нього відлюдька-золотошукача. Я вийду на хвилинку, не більше. А ти лежи й не рухайся, поки я не повернуся.

Старий Берман був художником і жив на першому поверсі під ними. Йому вже перевалило за шістдесят, і борода в нього, як у скульптури Мікеланджело "Мойсей", кільцями спускалася з його голови сатира на тіло карлика. В мистецтві Берман був невдахою. Сорок років тримав він у руках пензель, але й на крок ненаблизився до своєї Музи, щоб хоч торкнутися краю її мантії. Він весь час збирався створити шедевр, але навіть не почав над ним роботи. Уже кілька років,як він не малював нічого, крім якоїсь мазанини - вивісок та реклам. На шматок хліба він заробляв, позуючи тим молодим художникам з колонії, які не могли платити натурникові-професіоналу. Він занадто багато пив і ще не облишив балачок про свій майбутній шедевр. Що ж до всього іншого, то це був буркітливий Дідок, який нещадно знущався з усякої делікатності, в кому б вона не виявлялась, і дивився на себе як на сторожового пса, спеціально поставленого захищати двох молодих художниць у студії нагорі.

Сью застала Бермана, від якого дуже тхнуло ялівцівкою, в його тьмяно освітленій комірчині внизу. В кутку стояв мольберт з підрамником, на якому було натягнуточисте полотно, що вже двадцять п'ять років чекало перших штрихів шедевра. Сью розповіла старому про химери Джонсі й про свої побоювання відносно того, як би її подруга, легенька й тендітна, немов листок, не відлетіла від них, коли зв'язок із світом у неї ще послабшає.

Старий Берман з червоними очима, які помітно сльозилися, галасливо виявив свою зневагу, знущаючись із таких ідіотських вигадок.

- Що,- кричав він з жахливим німецьким акцентом,- хіба ще є такі дурні, щоб умирати через листя, яке осипається з клятого плюща? Вперше чую. Ні, не хочу позувати для вашого йолопа відлюдька! Як це ви дозволяєте їй забивати голову такими дурницями? Ах, маленька бідолашна міс Джонсі!

- Вона дуже хвора й зовсім знесилена,- сказала Сью,- а від високої температурище наче й схибнулася, бо в голові у неї повно всяких химер. Гаразд, містере Берман, якщо не хочете позувати мені, то й не треба. Просто я думаю, що ви - гидкий старий... старий базіка.

- Ви справжня жінка! - загорлав Берман.- Хто каже, що я не хочу позувати? Ану вперед. Я йду з вами. Півгодини я намагаюся пояснити, що готовий позувати. Боже мій! Тут зовсім непідходяще місце хворіти такій гарній дівчині, як міс Джонсі. Колись я намалюю шедевр, і ми всі виберемося звідси. Їй-бо, виберемося!

Джонсі спала, коли вони піднялися нагору. Сью опустила штору аж до підвіконня й знаком веліла Берманові пройти в другу кімнату. Там вони зупинилися біля вікнай з острахом подивилися на плющ. Потім мовчки перезирнулись. Надворі вперто йшов холодний дощ із снігом. Берман у старій синій сорочці, зображаючи відлюдька-золотошукача, всівся на перекинутому догори дном чайнику, що правив за скелю.

Наступного ранку, прокинувшись після короткого сну, Сью побачила, що Джонсі незводить сумних, широко розплющених очей із опущеної зеленої штори.

- Підніми її, я хочу подивитися,- пошепки наказала Джонсі.

Сью стомлено послухалась.

Неймовірна річ! Цілу ніч періщив дощ і шаленів рвучкий вітер, а на цегляній стіні ще виднів листок плюща. Один-єдиний. Темно-зелений біля стебла, але з жовтизною, тління й розкладу позубчастих краях, він хоробро тримався на галузці за двадцять футів від землі.

- Це останній,- мовила Джонсі.- Я думала, він неодмінно впаде вночі.

# data[].attributes.attachment_link.title
Останній листок - О. Генрі, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
В невеличкому районі на захід від площі Вашінгтона вулиці показилися й розбились на вузькі смужки, що називаються проїздами. Ці проїзди утворюють химерні кути й повороти. Там одна вулиця перетинає навіть сама себе разів зо два. Якомусь художникові пощастило відкрити надзвичайно цінні властивості цієї вулиці.

# data[].attributes.headline
І навіть можете прослухати скорочений варіант "Останнього листка"

# data[].attributes.subject
І навіть можете прослухати скорочений варіант "Останнього листка"

# data[].attributes.attachment_link.title
Останній листок. Скорочено. О.Генрі.

# data[].attributes.headline
Для початку подивіться буктрейлер до новели (Автор відео - Гуцал О.П.)

# data[].attributes.subject
Для початку подивіться буктрейлер до новели (Автор відео - Гуцал О.П.)

# data[].attributes.attachment_link.title
Буктрейлер  "Останній листок"

# data[].attributes.headline
Добрий день, шановні семикласники! Ми продовжуємо роботу над творчістю американського письменника-новеліста О.Генрі.                                            На сьогодішньому уроці відбудеться знайомство ще з однією новелою О.Генрі "Останній листок". Прочитавши назву твору, ми думаємо, чого чекати від твору з такою назвою, і можливо зовсім не сподіваємось на те, що автор відкриє перед читачем проникливий світ людських взаємин, здатність людини на самопожертву заради іншої людини. 

# data[].attributes.subject
Добрий день, шановні семикласники! Ми продовжуємо роботу над творчістю американського письменника-новеліста О.Генрі.                                            На сьогодішньому уроці відбудеться знайомство ще з однією новелою О.Генрі "Останній листок". Прочитавши назву твору, ми думаємо, чого чекати від твору з такою назвою, і можливо зовсім не сподіваємось на те, що автор відкриє перед читачем проникливий світ людських взаємин, здатність людини на самопожертву заради іншої людини. 

# data[].attributes.headline
Домашнє завдання:                    на наступному уроці будьте готові писати конрольну роботу за розділом " Детективна література".

# data[].attributes.subject
Домашнє завдання:                    на наступному уроці будьте готові писати конрольну роботу за розділом " Детективна література".

# data[].attributes.headline
Дослідження твору проведемо за наступними завданнями:

# data[].attributes.subject
Дослідження твору проведемо за наступними завданнями:

# data[].attributes.attachment_link.title
Агата Крісті

# data[].attributes.headline
І, нарешті, подивіться моторошний і захоплюючий фільм по твору А.Крісті (нервовим краще не дивитись!)

# data[].attributes.subject
І, нарешті, подивіться моторошний і захоплюючий фільм по твору А.Крісті (нервовим краще не дивитись!)

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Название:

Десять негритят

Год:
1987

Страна:

СССР

Слоган:

-

Режиссер:
Станислав Говорухин

Жанр:

Детективы, Криминальные, Русские

Время:

02:10:32

Цикл:
Фильмы про преступников

В главных ролях:

Владимир Зельдин , Татьяна Друбич , Александр Кайдановский , Алексей Жарков , Анатолий Ромашин , Людмила Максакова , Михаил Глузский , Алексей Золотницкий , Ирина Терещенко , Александр Абдулов

Смотрите онлайн детективный триллер "Десять негритят", снятый в 1987 году советским режиссером Станиславом Говорухиным по одноименному роману Агаты Кристи.
Несколько никогда ранее не знакомых друг с другом человек приезжают на Негритянский остров: полицейский, отставной военный, учительница, врач, судья и пожилая леди. Люди из разных слоев общества. Они приехали по приглашению мало знакомого мужчины по фамилии Оуэн. Но приехав на остров, с удивлением обнаруживают, что хозяина, приславшего приглашения, нет, а в доме хозяйничают только слуги. Связь с материком прерывается из-за испортившейся погоды, а лодка, приплывшая с ними, не возвращается. Приехавшие размещаются в доме в ожидании, пока не проясниться ситуация. Во время первого обеда незнакомый голос зачитывает обвинения в убийстве, в котором каждый из присутствующих совершил в прошлом. Затем один из гостей выпивает виски и падает мертвым. Напиток, видимо, отравлен. Спустя некоторое время обнаруживается пропажа одной фигурки негритенка из десяти, стоящих на подносе. И все воспоминают детскую считалочку, висящую в каждой гостевой комнате дома, в которой каждый негритенок умирает своей смертью...
Смотрите онлайн фильм "Десять негритят", как обычно, в хорошем HD качестве, причем без регистрации и бесплатно в нашем виртуальном кинотеатре. Приятного просмотра!

Этот фильм доступен для просмотра на iPad, iPhone и Android устройствах. В случае возникновения проблем, читайте раздел помощи.

К сожалению, это видео не доступно по требованию правообладателя

Рейтинг фильма: 8,38
Голосовало 1324 человека

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
обнаруживается

# data[].attributes.attachment_link.title
Десять негритят (1987)

# data[].attributes.attachment_link.description
Название: Десять негритят Год: 1987 Страна: СССР Слоган: - Режиссер: Станислав Говорухин Жанр: Детективы, Криминальные, Русские Время: 02:10:32 Цикл: Фильмы про преступников В главных ролях: Владимир Зельдин , Татьяна Друбич , Александр Кайдановский , Алексей Жарков , Анатолий Ромашин , Людмила Максакова , Михаил Глузский , Алексей Золотницкий , Ирина Терещенко , Александр Абдулов Смотрите онлайн детективный триллер "Десять негритят", снятый в 1987 году советским режиссером Станиславом Говорухиным по одноименному роману Агаты Кристи.

# data[].attributes.headline
Тут ви зможете ознайомитись з інформацією про фільм по книзі "Десятеро негритят"

# data[].attributes.subject
Тут ви зможете ознайомитись з інформацією про фільм по книзі "Десятеро негритят"

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"Десятеро негренят" ( рос. "Десять негритят") - російськомовний український радянський психологічний детектив Одеської кіностудії 1987 року, знятий за романом Агати Крісті "І не лишилось жодного". Під його початковою назвою "Десятеро негренят" роман був відомий в СРСР.

Назва та сюжет базується на англійській дитячій лічилці з вибуванням учасників. Десятеро людей прибувають за запрошенням на острів, де невідома особа карає їх за колишні злочини, що призвели до смерті невинних людей. Один за одним гості острова гинуть, як негренята в лічилці, та намагаються дізнатись хто їхній суддя.

Лідер прокату СРСР 1988 (6 місце) - 33,7 млн глядачів.

Десятеро англійців, незнайомих один з одним, отримують запрошення відвідати особняк на віддаленому острові. Серед них відставний військовий, лікар, вчителька, поліцейський, суддя, немолода леді - люди з різних прошарків суспільства. Більшість з них приїхали за запрошенням від імені не дуже близьких знайомих, причому у всіх випадках ініціали запрошуючого - А. Н., а прізвище - Онім. Приїхавши, вони із здивуванням дізнаються, що господаря, який надіслав запрошення, на острові немає, а в будинку господарюють слуги, що не мають уявлення про те, хто їх найняв. Через штормову погоду, зв'язатися з материком неможливо; човен, який привіз гостей, не повертається.

Гості розміщуються в будинку, вирішивши зачекати, поки ситуація не проясниться. Але вже під час першого ж сумісного обіду стається непередбачуване: незнайомий голос зачитує звинувачення, кожен з присутніх звинувачується у вбивстві одного або кількох людей, яке він скоїв у минулому. Виявляється, що текст було записано на платівку і озвучено з допомогою грамофону, встановленого в сусідній кімнаті. Платівку поставив за розкладом слуга, проте він не знав, що там записано. Всі приголомшені і ніхто, окрім відставного солдата Макартура, не хоче визнавати, що сказане про нього - правда, але обізнаність невідомого промовця вражає. Кожен з присутніх визнає, що знав про смерті приписуваних їх людей, але знаходить собі виправдання. Гості починають звинувачувати одне одного в аморальності. Несподівано один з гостей, Ентоні Марстон, скуштувавши вина, падає мертвим. Стає очевидним, що вино отруєне. За деякий час виявляється, одна з десяти фігурок негренят, які стояли на каміні, зникла. До того ж гості згадують, що у них в спальнях на стіні висить листок із дитячим віршиком про десятьох негренят, які одне за одним гинуть.

Згодом гине уві сні Етель Роджерс, яка прийняла напередодні надмірну дозу ліків. Ще одна фігурка негреняти після цього зникає. Потім на узбережжі хтось убиває Макартура, коли той шукає спосіб втекти з острова. Суддя Уоргрейв приходить до висновку, що вбивця - один з гостей, який карає тих, кого неможливо притягнути до відповідальності за законом. Томаса Роджерса, що вирушивши нарубати дров, знаходять убитим сокирою. Вцілілі підозрюють Емілі Брент, але невідомий робить їй смертельну ін'єкцію. При цьому на неї покладено дохлого джмеля, як у лічилці про негренят. Тоді підозри падають на лікаря Армстронга, що завжди має при собі шприц. Лікар показує - шприц було викрадено. Коли в будинку зникає світло, Віра Клейторн зазнає нападу, проте виживає. Вцілілі думають, що нападником був Уоргрейв, та знаходять його застреленим.

Лікар Армстронг зникає, а з ним і чергова фігурка, тож троє, хто лишився в живих, вважають, що вбивцею був він. Містер Ломбард домагається до Віри, а потім виявляє, що в його речах з'явився пістолет. Ломбард з Вірою та Блором вирушають на пошуки Армстронга аби покарати його. Згідно лічилки, наступну жертву має вбити ведмідь. Віра каже, що вцілілі стали як звірі, та вб'ють когось із них через підозру. Згодом на Блора падає фігурка ведмедя, взята з кімнати Віри. Після цього тіло лікаря виявляють біля берега на камінні. Віра забирає в Ломбарда пістолет і, переконана, що знайшла вбивцю, застрелює його. Та коли вона повертається в будинок, то бачить, що хтось повісив там зашморг. Зрозумівши, що від кари не втекти, Віра вішається в ньому.

Суддя Уоргрейв, який виявився живий і лише інсценізував свою смерть, сміється з останньої жертви. Він спалює свій суддівський одяг зі словами, що правосуддя тепер досягнуло вершини. Його мрією було покарати людей, невинних за законом, але винних з моральної точки зору. Він найняв Армстронга виконати вбивства та інсценізувати свою смерть, після чого покарав і його, скинувши зі скелі. Але тепер Уоргрейв сам вбивця, тому виголошує собі вирок і застрелюється вже по-справжньому.

Олександр Кайдановський - Філіп Ломбард, звинувачений у смерті 20-ти тубільців, у яких вкрав провізію

Тетяна Друбич - Віра Клейторн, звинувачена в загибелі хлопчика, що претендував на спадок її коханця

Людмила Максакова - міс Емілі Брент, звинувачена в доведенні до самогубства своєї служниці

Анатолій Ромашин - лікар Едуард Армстронг, звинувачений у недбальстві, що призвело до смерті пацієнтки

Володимир Зельдін - суддя Джон Уоргрейв, звинувачений в засудженні до страти невинного

Михайло Глузький - генерал Джон Макартур, звинувачений у посланні коханця своєї дружини на вірну смерть

Олексій Жарков - містер Генрі Блор, звинувачений у наданні хибних свідчень, що призвели до смерті невинно засудженого на карторзі

Олександр Абдулов - Ентоні Марстон, звинувачений в тому, що збив автомобілем двох дітей

Ірина Терещенко - місіс Етель Роджерс, звинувачена у вбивстві своєї хазяйки спільно з чоловіком

Олексій Золотницький - містер Томас Роджерс

Ігор Ясулович - голос на платівці

Володимир Жариков

Федір Одиноков

Це єдина у світі екранізація, яка зберегла початкову назву роману Агати Крісті. Адже хоча спочатку роман називався "Десятеро негренят" (англ. Ten Little Niggers) і саме під такою назвою його було опубліковано в 1939 році, усі подальші публікації були під більш політкоректною назвою "І не лишилось жодного" (англ. And Then There Were None - рядок дитячого віршика з роману), а "негренята" (Little Niggers) в тексті були замінені на "маленьких індіанців" (Little Indians) або "солдатиків".

Це єдина у світі екранізація, яка зберегла песимістичний характер кінцівки романа і в якій не були змінені ні персонажі, ні їхнє минуле.

Два значні відступи від оригіналу - любовна сцена між Вірою і Філіпом і мотивація справжнього вбивці. У романі Агати Крісті він тішив себе пихатою мрією скоїти злочин, який ніхто не зуміє розкрити.

У 1987 році в Одесі на Всесоюзному кінофестивалі "Одеська альтернатива" стрічка "Десятеро негренят" отримала диплом "За найкращий кольоровий фільм для білих".

# data[].attributes.attachment_link.title
Десятеро негренят (фільм, 1987) - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
"Десятеро негренят" ( рос. "Десять негритят") - російськомовний український радянський психологічний детектив Одеської кіностудії 1987 року, знятий за романом Агати Крісті "І не лишилось жодного". Під його початковою назвою "Десятеро негренят" роман був відомий в СРСР. Назва та сюжет базується на англійській дитячій лічилці з вибуванням учасників.

# data[].attributes.headline
Прочитайте "Десять негритят за посиланням"

# data[].attributes.subject
Прочитайте "Десять негритят за посиланням"

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Агата Крісті

ТАЄМНИЦЯ ІНДІАНСЬКОГО ОСТРОВА // І не лишилось жодного // Десять негренят

Переклав ВАДИМ ХАЗІН

РОЗДІЛ ПЕРШИЙ

1

Містер Уоргрейв, суддя, який зовсім недавно вийшов у відставку, сидів у купе м'якого вагона для курців і, пихкаючи сигарою, уважно переглядав "Таймс", вибираючи переважно політичні новини. Потому відклав газету й глянув у вікно. Поїзд якраз проїжджав повз Сомерсет. Містер Уоргрейв поглянув на годинника - їхати ще дві години. Вмостившись зручніше, почав пригадувати все, що друкувалося в газетах про Індіанський острів: спочатку писалося, що його придбав якийсь американський мільйонер - заповзятий яхтсмен; повідомлялося й про розкішну віллу в стилі модерн, збудовану ним на цьому маленькому острівці біля узбережжя Девону. На жаль, виявилось, що остання - вже третя - мільйонерова дружина у незлагоді з морем, тому той надумав продати віллу й весь острів. У газетах з'явилися численні рекламні об'яви, одна спокусливіша за іншу. Десь на, газетному задвір'ї промайнуло повідомлення: острів з віллою продано містерові Оуену. А далі почали поширюватись теревені світської хроніки. Мовляв, насправді Індіанський острів придбала міс Габріель Терл - голлівудська кінозірка. Їй закортіло перебути там кілька місяців самотньо, позбутися надокучливої публіки. Репортер на прізвисько Метушняк делікатно натякав: острів має стати резиденцією однієї королівської родини (?!!). Іншому ж репортерові хтось шепнув на вухо, нібито під секретом, звичайно, що острів придбано для молодого лорда А., який поступився нарешті купідоновим домаганням і має провести там медовий місяць (!). Третій достеменно знав: острів придбало Адміралтейство, щоби проводити там якісь надзвичайно таємні досліди (?!). Індіанський острів справді був невичерпним джерелом різних чуток і пліток!

Суддя Уоргрейв витягнув із кишені лист. Нерозбірлива рука автора позбавляла можливості прочитати його, проте окремі слова відзначалися несподівано чітко: "Любий Лоуренсе... вже стільки років нічого не чула про Вас... мусите приїхати на Індіанський острів... чарівнішого місця не знайти... багато про що треба побалакати... згадати старі часи... єднання з природою... поніжитися на сонечку... о 12.40 з Падінгтонського вокзалу... зустрічатимуть в Оукбриджі..."

І розгонистий підпис; "Завжди Ваша Констенс Калмінгтон".

Суддя Уоргрейв подумки заглибився у минуле, намагаючись пригадати, коли ж це він востаннє бачив леді Констенс Калмікгтон. Певно - сім, ні - вісім років тому.

Вона тоді виїжджала до Італії - ніжитися на сонечку, єднатися з природою, спілкуватися з селянами. Пізніше чув, вона рушила далі, до Сірії, де збиралася ніжитися на ще палючішому сонечку, поєднатися з природою та з бедуїнами.

Констенс Калмінгтон, прикинув у думці Уоргрейв, належала якраз до типу жінок, що не завагались би придбати острів і оповитися атмосферою таємничості! Підморгнувши самому собі на ознаку схвалення логічного ходу своєї думки, суддя Уоргрейв заспокоївся і невдовзі почав куняти...

2

Віра Клейторн, сидячи в купе вагона третього класу, де, опріч неї, було ще п'ять пасажирів, відкинулася на бильце сидіння й примружила очі. Як задушливо сьогодні в поїзді! Зовсім непогано буде потрапити до моря! Ні, їй таки справді пощастило, що одержала цю роботу! Коли шукаєш місця на час канікул, то напевне можеш розраховувати - доглядатимеш ораву дітей; знайти в цю пору місце секретарки майже неможливо. Навіть агентство нічого не обіцяло. І раптом надійшов лист:

"Мені порекомендувало Вас агентство "Вмілі жінки". Як я зрозуміла, вони знають Вас особисто. Я охоче платитиму Вам, скільки Ви самі визначите, і сподіваюсь, Ви станете до роботи 8 серпня. Вам необхідно сісти на поїзд, що відходить о 12.40 з Падінгтонського вокзалу. На станції Оукбридж вас зустрічатимуть. Додаю чек на п'ять фунтів для витрат.

З пошаною.

Анна Ненсі Оуен".

А вище проставлено адресу: "Індіанський острів. Стикльхевен, Девон".

Індіанський острів! Останнім часом газети про нього писали різні плітки та непевні чутки. Хоч, відомо, таким чуткам здебільшого йняти віри не слід, втім, віллу, мабуть, справді збудовано якимось мільйонером, ще й подейкували - за останнім словом розкоші.

Втомлена напруженим навчальним роком, Віра Клейторн з тугою міркувала: "Бути вчителькою молодших класів у якійсь занедбаній школі - не бозна-яке щастя... От коли б знайти роботу в добрій школі. Ні, ні, мені таки пощастило - хоч це маю. Адже люди з упередженням ставляться до тих, хто був замішаний у справу, пов'язану з раптовою смертю, хоч слідство й відхилило будь-які обвинувачення проти мене!"

І вона пригадала, що слідчий у своєму висновку навіть похвалив її за мужність і цілковите самовладання. Годі й бажати їй успішнішого завершення слідства. І місіс Хемілтон дуже добре, з великим душевним теплом поставилася до неї... Ось тільки Х'юго... Ні, ні, вона не стане згадувати Х'юго...

Раптом, незважаючи на задуху у вагоні, вона затремтіла і пожалкувала, що їде до моря. Перед її очима виразно постала картина: Сіріл пливе до скель - його голова то з'являється на поверхні, то зникає під водою... Все частіше зникає... А вона, впевненими змахами розсікаючи хвилі, пливе слідом за ним - пливе, надто добре знаючи, що не встигне...

Щоранку пеститися на піщаному березі моря - вбирати в себе його глибоку, теплу блакить... Й звертатися думками до Х'юго, який сказав, що кохає її... Ні, ні, вона не повинна згадувати Х'юго!

Віра Клейторн розплющила очі й похмуро глянула на чоловіка, що сидів напроти. Високий на зріст, із засмаглим обличчям, світлими, близько посадженими очима й самовпевненим, майже жорстоким ротом. "Ладна побитися об заклад - він чимало помандрував по світу і багато цікавого побачив..." - подумала.

3

Філіп Ломбард, оцінююче глянувши своїми рухливими очима на дівчину, що сиділа навпроти, подумав: "Вродлива, але надто скидається на вчительку... Обачлива істота, - вже не так впевнено міркував далі. - Либонь, із тих, що не дадуть себе скривдити - і в коханні, і в зненависті... Варто б позалицятися до неї..."

Та ні, насупився. Геть усі ці недоречні думки. Рік на роботі. Він має зосередитися тільки на роботі.

Але що то за робота конкретно? Цей Морріс був страшенно таємничим:

- Воля ваша, капітане Ломбард, дати згоду чи відмовитися від доручення.

Філіп розважливо спитав:

- Ви пропонуєте сотню гіней, так?

Це вимовлено з такою байдужістю, наче сто гіней для нього - суща дурниця. Цілих сто гіней! Це тоді, коли в нього й ламаного шеляга не зосталося, коли він уже й не пам'ятав, як востаннє сито пообідав! Втім, він вважав, що й Морріс не програв на цьому, - така вже в нього вдача, - кого-кого, а цього Морріса в грошових справах не обдуриш - це він знав напевно!

Та він додав тим же байдужим тоном:

- І ви не можете подати мені додаткової інформації?

Містер Айзек Морріс заперечливо похитав своєю маленькою лисою голівкою.

- Ні, капітане Ломбард, справа з'ясується на місці. Моєму клієнтові відомо, що ви маєте репутацію спритної людини, котра не розгубиться в будь-якій скрутній ситуації. Мені наказано вручити вам сто гіней з тим, щоб ви приїхали до Стикльхевена, в Девоні. Найближча залізнична станція - Оукбридж. Там вас зустрінуть і доставлять машиною до Стикльхевена, а звідти моторним човном на Індіанський острів. Там ви віддастеся в розпорядження мого клієнта.

- На який строк? - відрубав Ломбард.

- Щонайбільше - на тиждень.

Підкручуючи свої вусики, капітан Ломбард промовив:

- Сподіваюсь, ви розумієте, що я не згоджусь чинити якісь протизаконні дії?

Вимовляючи цю фразу, він кинув на співбесідника пронизливий погляд. На товстих губах містера Морріса промайнуло щось подібне до посмішки, коли той поважно відповідав:

- Якщо вам запропонують щось протизаконне, ви, звичайно, матимете цілковите право вийти з гри.

Ач ти, миршава, прилизана тварюка! Він ще й посміхався! Посміхався так, начебто достеменно знав, що в Ломбардових діях законність не завжди обов'язкова...

Ломбард, у свою чергу, теж посміхнувся самими вустами. Тільки бог знає, що раз чи двічі йому вже доводилось опинятися на самій межі закону! Та він завше виходив сухим із води! Ні, він не дозволить собі зайти надто далеко. І він подумав, що на Індіанському острові, певно, нудьгувати йому не доведеться...

4

Міс Емілі Брент урочисто сиділа у вагоні для некурців, як завше, струнко, неначе аршин проковтнула. Їй уже виповнилося шістдесят п'ять, і вона не схвалювала сучасної недбалості манер. Її небіжчик батько - полковник старого гарту - був надто вимогливим до цього. То нинішнє покоління поводиться безсоромно, розбещено - варто лиш подивитися, як вони сидять, та й по всьому видно...

Оповита ореолом праведності і непорушних моральних принципів, міс Брент, сидячи в переповненому вагоні третього класу, зловтішалася з приводу задухи в ньому і незручностей для пасажирів. Ач, як вони звикли до пестощів?! Їм, бачте, обов'язково потрібний знеболюючий укол перед видаленням зуба; вони вживають спеціальні ліки, щоб заснути; сидіти вони можуть не інакше, як на м'яких, зручних стільцях та канапах, а молоді дівчата дозволяють собі зодягатися казна-як, влітку ж на пляжі валяються зовсім напівголі...

Міс Брент міцно стулила губи. Своїм прикладом хотіла вона показати, як слід поводитися особам певного кола...

Вона згадала, як провела минуле літо. Ні, цього року все буде по-іншому. Індіанський острів... Міс Брент повторила в думці текст листа, що його не раз перечитувала:

"Люба міс Брент!

Сподіваюсь, Ви ще пам'ятаєте мене? Кілька років тому, в серпні, ми відпочивали разом у Белхевенському пансіоні й, як на мене, в нас виявилось багато спільного. Тепер я відкриваю власний пансіон на одному острівці біля узбережжя Девону. Немудра, але гарна кухня, прості, милі, старого гарту люди, - все це, я певна, створить сприятливі перспективи для мого пансіону. Всі матимуть пристойний вигляд. Ніяких там напівроздягнених дівчат, непристойних танців, грамофонного вереску за північ. Буду вельми рада, якщо знайдете можливість провести свій літній відпочинок на Індіанському острові - звичайно, цілком безплатно, як моя гостя. Чи влаштовують Вас перші числа серпня? Наприклад, з восьмого?

Щиро Ваша А. Н. О..."

"Як же її прізвище? Розібрати підпис неможливо.

# data[].attributes.attachment_link.title
Таємниця Iндiанського острова (або 'Десять негренят', або 'І не лишилось жодного') - Агата Крісті, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Читайте повний текст "Таємниця Iндiанського острова (або 'Десять негренят', або 'І не лишилось жодного')" (автор: Агата Крісті) онлайн українською. Повний текст електронної книги Агата Крісті - Таємниця Iндiанського острова (або 'Десять негренят', або 'І не лишилось жодного') в перекладі українською мовою на УкрЛіб

# data[].attributes.headline
Неймовірні факти біографії письменниці 

# data[].attributes.subject
Неймовірні факти біографії письменниці 

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Сніданок з 1+1

# data[].attributes.attachment_link.title
11 днів без Агати Крісті - неймовірна історія з біографії письменниці

# data[].attributes.headline
Ми завершуємо тему "Детектив у світовій літературі". Пропоную вашій увазі знайомство з "королевою" детективного жанру Агатою Крісті. 

# data[].attributes.subject
Ми завершуємо тему "Детектив у світовій літературі". Пропоную вашій увазі знайомство з "королевою" детективного жанру Агатою Крісті. 

# data[].attributes.body
Ознайомтесь із біографією та творчістю відомої письменниці за посиланням.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
завантажити презентацію агата крісті

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
презентація на тему агата крісті

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
презентація з зарубіжної літератури агата крісті

# data[].attributes.attachment_link.title
Агата Крісті

# data[].attributes.attachment_link.description
Презентация на тему Агата Крісті до уроку з зарубіжної літератури

# data[].attributes.headline
Домашнє завдання:                   Напишіть твір-мініатюру "Чим мені сподобався детективний дует Шерлока Холмса і доктора Уотсона" (при цьому зверніть увагу на характери кожного зних, на спільні та відмінні риси).       Твір надішліть на мою електронну адресу                      baklikovan@school4kir.net              7-А до 01.04.2021                             7-Б до 04.04.2021                       

# data[].attributes.subject
Домашнє завдання:                   Напишіть твір-мініатюру "Чим мені сподобався детективний дует Шерлока Холмса і доктора Уотсона" (при цьому зверніть увагу на характери кожного зних, на спільні та відмінні риси).       Твір надішліть на мою електронну адресу                      baklikovan@school4kir.net              7-А до 01.04.2021                             7-Б до 04.04.2021                       

# data[].attributes.headline
Отримайте неперевершене задоволення, подивившись фільм "Пістрява стрічка" (чесно, не пожалкуєте)

# data[].attributes.subject
Отримайте неперевершене задоволення, подивившись фільм "Пістрява стрічка" (чесно, не пожалкуєте)

# data[].attributes.headline
Домашнє завдання:                               Знати зміст оповідання "Пістрява стрічка".

# data[].attributes.subject
Домашнє завдання:                               Знати зміст оповідання "Пістрява стрічка".

# data[].attributes.headline
Розібратися з особливостями оповідання "Пістрява стрічка" вам допоможе презентація (автор Н. Андріюк).                                 Уважно подивіться презентацію.

# data[].attributes.subject
Розібратися з особливостями оповідання "Пістрява стрічка" вам допоможе презентація (автор Н. Андріюк).                                 Уважно подивіться презентацію.

# data[].attributes.attachment_link.title
Пістрява стрічка

# data[].attributes.headline
Для тих, хто не прочитав оповідання: можете послухати аудіокнигу

# data[].attributes.subject
Для тих, хто не прочитав оповідання: можете послухати аудіокнигу

# data[].attributes.attachment_link.title
Пістрява стрічка \ скорочено \ Артур Конан Дойл \ Зарубіжна література \ 7 клас

# data[].attributes.headline
Для початку подивіться буктрейлер до оповідання. 

# data[].attributes.subject
Для початку подивіться буктрейлер до оповідання. 

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Ольга Демченко

# data[].attributes.attachment_link.title
Пістрява стрічка   буктрейлер

# data[].attributes.headline
Розглянемо оповідання А.К.Дойла "Пістрява стрічка" та з'ясуємо сутність дедуктивного методу Шерлока Холмса. 

# data[].attributes.subject
Розглянемо оповідання А.К.Дойла "Пістрява стрічка" та з'ясуємо сутність дедуктивного методу Шерлока Холмса. 

# data[].attributes.headline
Домашнє завдання:                             Знати біографію А.К.Дойла (ст.231-232).                                        Прочитати оповідання "Пістрява стрічка".                                Повний текст прочитати зможете за посиланням:                  

# data[].attributes.subject
Домашнє завдання:                             Знати біографію А.К.Дойла (ст.231-232).                                        Прочитати оповідання "Пістрява стрічка".                                Повний текст прочитати зможете за посиланням:                  

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Переглядаючи свої записи про більш як сімдесят пригод Шерлока Холмса, які я вів протягом останніх восьми років, і вивчаючи методи свого друга, я бачу між них багато трагічних, кілька кумедних, чимало дивних, але не можу назвати бодай однієї банальної, бо Холмс, працюючи з любові до мистецтва, а не заради грошей, ніколи не брався за розслідування, якщо справа не обіцяла чогось надзвичайного, навіть фантастичного.

З усього цього різноманіття я, проте, не можу пригадати нічого винятковішого за випадок, пов'язаний із добре відомою у графстві Суррей родиною Ройлоттів із Стоук-Морана. А подія, про яку я хочу тут розповісти, трапилася десь невдовзі по нашому знайомстві, коли ми з Холмсом, тоді ще обоє нежонаті, наймали разом квартиру на Бейкер-стріт. Можливо, я опублікував би свій звіт про цю пригоду й раніше, але свого часу я заприсягся тримати все в таємниці і звільнився від свого слова лише місяць тому, коли передчасно померла жінка, якій я його дав. Не зашкодить розповісти про всі факти ще й тому, щоб пролити на них справжнє світло, бо маю підстави вважати, що сила-силенна чуток про смерть доктора Грімсбі Ройлотта зображує справу ще жахливішою, ніж вона була насправді.

Це було на початку квітня 1883 року. Прокинувшись одного ранку, я побачив, що Шерлок Холмс, уже одягнений, стоїть біля мого ліжка. Як правило, він уставав пізно, але зараз годинник на каміні показував чверть на восьму, і тому я глянув на свого друга не без подиву, можливо, навіть дещо роздратовано, бо сам ніколи не зраджую своїх звичок.

- Даруйте, що розбудив вас, Вотсоне,- сказав Шерлок Холмс,- але сьогодні всі так чинять. Спочатку розбудили місіс Хадсон, вона розбудила мене, а я - вас.

- А що таке? Пожежа?

- Ні, клієнтка. Приїхала якась молода леді, вона, здається, дуже схвильована й будь-що бажає зустрітися зі мною. Зараз вона чекає у вітальні. Ну, а коли молоді жінки мандрують по Лондону в таку ранню годину й піднімають людей з ліжок, то, гадаю, в них є на це досить поважні причини. Якщо ж справа виявиться цікавою, ви, не сумніваюся, захочете почути все з самого початку. От я й подумав, що треба покликати вас, щоб ви мали таку можливість.

- Дорогий друже, було б шкода з неї не скористатися. Для мене не існувало більшої втіхи, як стежити за Холмсом, коли він займався своєю професійною справою, і захоплюватися його швидкими умовиводами, які, дарма що здавалися майже інтуїтивними, завжди були логічно обгрунтовані. Саме завдяки цьому Холмс і розплутував усе, за що брався.

Я квапливо одягнувся й за кілька хвилин був готовий супроводити свого друга. Коли ми спустились униз до вітальні, біля вікна сиділа вдягнута в усе чорне із густою вуаллю на обличчі дама. Побачивши нас, вона підвелась.

- Доброго ранку, пані,- привітно мовив Холмс.- Мене звуть Шерлок Холмс. А це мій близький друг і помічник лікар Вотсон, в присутності якого ви можете говорити так само відверто, як і зі мною. Дуже добре, що місіс Хадсон здогадалася затопити камін. Прошу вас, сідайте ближче до вогню, а я зараз накажу принести вам чашечку гарячої кави, бо ви, бачу, тремтите.

- Я тремчу не від, холоду,- стиха відказала жінка, пересідаючи до каміна.

- А чому?

- Зі страху, містере Холмсе. Навіть більше, з жаху. На цім слові вона підняла вуаль, і ми побачили, в якому вона жалюгідному стані: змарніла, аж сіра, неспокійні очі злякано бігають, немов у зацькованої тваринки. Риси обличчя, фігура - усе засвідчувало, що їй не більше тридцяти років, але у волоссі вже з'явилася передчасна сивина, і виглядала вона стомленою й виснаженою.

Шерлок Холмс ковзнув по ній своїм швидким, проникливим поглядом.

- Вам не треба боятись,- заспокійливо мовив він, нахилившись уперед і поплескавши її по руці.- Я певен, що ближчим часом ми все владнаємо. Я бачу, ви приїхали поїздом сьогодні вранці.

- Хіба ви мене знаєте?

- Ні. Але за вашою лівою рукавичкою я помітив квиток на зворотну дорогу. Ви вирушили в путь рано-вранці і, перш ніж дістатися до станції, довго їхали розгаслим путівцем на бідарці.

Дама рвучко сіпнулася і спантеличено глянула на мого друга.

- В цьому, люба пані, ніякої таємниці немає,- мовив він, усміхаючись.- Лівий рукав вашої жакетки заляпано грязюкою не менш як у семи місцях. Плями зовсім свіжі. А бідарка, як ніякий інший екіпаж, обляпує їздця болотом, надто коли сидіти від кучера по ліву руку.

- Хай би як ви дійшли своїх висновків, але все було саме так,- сказала вона.- Перед шостою я виїхала з дому, о двадцятій хвилині на сьому була в Лезерхеді і першим поїздом прибула в Лондон, на вокзал Ватерлоо. Сер, я не можу більше терпіти такого нервового напруження, я збожеволію, якщо так триватиме й далі. В мене немає нікого, хто міг би мені допомогти, нікого, за винятком однієї людини, яка прихильна до мене, але в даній ситуації вона мене не розуміє... Я чула про вас, містере Холмсе, від місіс Фарінтош, якій ви стали в пригоді у гірку для неї годину. Вашу адресу дала мені вона. О сер, чи не зможете ви зарадити і моїй біді або кинути хоч якийсь промінчик на той непроглядний морок, що мене оточує? Зараз я не маю можливості належно винагородити вас за вашу послугу, але через місяць-два я вийду заміж із правом розпоряджатися своїми прибутками, й тоді ви переконаєтесь, що я вмію бути вдячною.

Холмс повернувся до свого письмового столу, відімкнув шухляду, дістав записника й зазирнув у нього.

- Фарінтош...- сказав він.- Так, так, пригадую той випадок із опаловою тіарою... Це було ще до нашого знайомства, Вотсоне. Можу вас запевнити, пані, що буду щасливий приділити вашій справі стільки ж уваги, скільки приділив справі вашої подруги. Що ж до винагороди, то моя робота і є для мене винагородою, але ви вільні відшкодувати у зручний для вас час ті витрати, на які я, можливо, буду змушений піти. А зараз прошу ознайомити нас з усім, що може допомогти нам скласти думку про вашу справу.

- О леле!- відповіла наша відвідувачка.- Весь жах мого становища в тому, що причини моїх страхів настільки туманні, а підозри грунтуються на таких дрібницях, особливо для людей сторонніх, що навіть той, до кого першого я маю право звернутись по допомогу й пораду, дивиться на всі мої розповіді як на вигадки нервової жінки. Він, певна річ, так не каже, але я вчуваю це в його заспокійливих словах, у тому, як він відводить очі. Я чула, містере Холмсе, що ви вмієте як ніхто інший збагнути найрізноманітніші пороки людського серця. Ви можете порадити, як мені поводитися серед тих небезпек, що мене оточують.

- Я весь увага, пані.

- Мене звуть Хелін Стоунер, я живу в домі свого вітчима - останнього представника одного з найстаровинніших в Англії саксонських родів Ройлоттів зі Стоук-Морана, що на західному кордоні графства Суррей.

Холмс ствердно кивнув головою.

- Мені знайоме це ім'я,- мовив він.

- Були часи, коли ця родина належала до найбагатших в Англії, її володіння сягали Беркшіру на півночі й Хемпшіру на заході. Проте в минулому столітті четверо спадкоємців один за одним виявились людьми непутящими, марнотратними, а після них, під час регентства, усе, що лишилося, перейшло до рук картяра, і він довів родину до зубожіння. Після нього зостався невеликий клаптик землі та будинок, споруджений двісті років тому, а нині заставлений і перезаставлений. Останній поміщик із цього роду ледве там животів, ведучи жахливе життя нужденного аристократа. Його єдиний син, теперішній мій вітчим, бачачи, що треба пристосовуватись до нових умов, позичив у якогось родича гроші, закінчив університет, одержав диплом лікаря й поїхав у Калькутту, де завдяки своїй професійній майстерності й сильному характеру здобув широку практику. Якось у його домі було вчинено крадіжку, й він, розлютившись, убив свого дворецького-тубільця. Ледве уникнувши смертної кари й відсидівши чимало років у в'язниці, лікар Ройлотт повернувся до Англії похмурою й розчарованою людиною.

В Індії він одружився з моєю матір'ю, місіс Стоунер, молодою вдовою генерал-майора артилерії, який служив у Бенгалії. Ми із сестрою Джулією були близнятами, і коли мати знову вийшла заміж, нам сповнилось по два роки. Маючи значні статки, що давали не менш як тисячу фунтів прибутку на рік, мати на час, поки ми будемо жити разом, передала всі права на цей прибуток лікареві Ройлотту з умовою, що він виділить кожній із нас певну щорічну суму, якщо ми повиходимо заміж. Невдовзі після нашого повернення до Англії моєї матері не стало: вісім років тому вона загинула в залізничній катастрофі під Кру. Після її смерті лікар Ройлотт облишив спроби одержати практику в Лондоні й разом із нами оселився в родинному будинку в Стоук-Морані. Грошей, що їх залишила моя мати, цілком вистачало на всі наші потреби, і, здавалося, ніщо не потьмарить нашого життя.

Та з вітчимом сталися дивні зміни. Замість того, щоб заприятелювати з сусідами, які спочатку були дуже зраділи з того, що Ройлотт із Стоук-Морана вернувся в своє родинне гніздо, і обмінюватися з ними візитами, він замкнувся в своєму будинку і якщо виходив з нього - до речі, це траплялося досить рідко,- то лише для того, щоб люто полаятися з усіма, хто трапиться йому на очі. Нестриманість, що межує з безумством,- це спадкова риса по чоловічій лінії в родині Ройлоттів. Вона, певно, ще більше посилилась у мого вітчима через тривале перебування в тропіках. Він зчиняв сварку за сваркою, дві з них закінчились у поліції, і нарешті зробився пострахом для всієї округи. Побачивши його, люди просто тікають, бо сила в нього страшна, і коли він розгнівається, то абсолютно не володіє собою.

Минулого тижня він кинув у річку через парапет набережної місцевого коваля, і мені вдалося відвернути ще один публічний скандал тільки тим, що я віддала потерпілому всі гроші, які змогла зібрати. У вітчима немає ніяких друзів, крім мандрівних циган, він дозволяє цим волоцюгам ставати табором на тих кількох акрах порослої ожиною землі, що залишилася від родового маєтку, а іноді, користуючись гостинністю цих циган, тижнями мандрує разом з ними. Ще він має пристрасть до індійських тварин, їх надсилає йому з Індії його постачальник, і зараз у нього по садибі вільно розгулюють гепард і бабуїн, яких селяни бояться так само, як і їхнього хазяїна.

З моєї розповіді ви можете зробити висновок, що наше життя - моєї бідолашної сестри Джулії і моє - було не дуже приємним.

# data[].attributes.attachment_link.title
Пістрява стрічка - Артур Конан Дойл, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Переглядаючи свої записи про більш як сімдесят пригод Шерлока Холмса, які я вів протягом останніх восьми років, і вивчаючи методи свого друга, я бачу між них багато трагічних, кілька кумедних, чимало дивних, але не можу назвати бодай однієї банальної, бо Холмс, працюючи з любові до мистецтва, а не заради грошей, ніколи не брався за розслідування, якщо справа не обіцяла чогось надзвичайного, навіть фантастичного.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Ось послухай!

# data[].attributes.attachment_link.title
Артур Конан Дойл, біографія, 7 клас

# data[].attributes.headline
Поверніться до презентації і запишіть у зошити визначення слова "дедукція" (слайд 7), компакт-біографію  Шерлока Холмса (слайди 9, 10)

# data[].attributes.subject
Поверніться до презентації і запишіть у зошити визначення слова "дедукція" (слайд 7), компакт-біографію  Шерлока Холмса (слайди 9, 10)

# data[].attributes.body
Також більш детально ознайомитись з біографією А.К.Дойла ви зможете за відеопрезентацією

# data[].attributes.headline
Продовжуємо роботу над детективною літературою. Сьогодні відбудеться знайомство з "королем" детективу - Артуром Конаном Дойлем та його літературним героєм Шерлоком Холмсом.                            Для ознайомлення з біографією А.К.Дойла подивіться презентацію.        

# data[].attributes.subject
Продовжуємо роботу над детективною літературою. Сьогодні відбудеться знайомство з "королем" детективу - Артуром Конаном Дойлем та його літературним героєм Шерлоком Холмсом.                            Для ознайомлення з біографією А.К.Дойла подивіться презентацію.        

# data[].attributes.headline
Для перевірки знань тексту та його розуміння виконайте тести. 

# data[].attributes.subject
Для перевірки знань тексту та його розуміння виконайте тести. 

# data[].attributes.attachment_link.title
Тести за оповіданням Е.По "Золотий жук"

# data[].attributes.attachment_link.description
Дайте відповідь на запитання, вибравши одну із запропонованих відповідей.

# data[].attributes.headline
Опрацюйте слайд за посиланням. 

# data[].attributes.subject
Опрацюйте слайд за посиланням. 

# data[].attributes.body
Письмово виконайте завдання 2 та 3 слайду 15. Запишіть у зошити зміст слайду 16.

# data[].attributes.headline
Також ви можете послухати аудіотекст оповідання.

# data[].attributes.subject
Також ви можете послухати аудіотекст оповідання.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Довідник цікавих фактів та корисних знань

# data[].attributes.attachment_link.title
"Золотий жук" скорочено аудіокнига. Едгар Аллан По

# data[].attributes.headline
Продовжуємо нашу роботу по вивченню детективної літератури, і знайомимось з оповіданням Е.По "Золотий жук".                              

# data[].attributes.subject
Продовжуємо нашу роботу по вивченню детективної літератури, і знайомимось з оповіданням Е.По "Золотий жук".                              

# data[].attributes.body
Хто ще не прочитав оповідання, має змогу зробити це за наступним посиланням.

# data[].attributes.attachment_link.title
Золотий жук — Едгар Аллан По, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Читайте повний текст ”Золотий жук” (автор: Едгар Аллан По) онлайн українською. Повний текст електронної книги Едгар Аллан По — Золотий жук в перекладі українською мовою на УкрЛіб

# data[].attributes.headline
Домашнє завдання.                          Вивчити записи у зошиті. Прочитати оповідання Едгара По "Золотий жук"

# data[].attributes.subject
Домашнє завдання.                          Вивчити записи у зошиті. Прочитати оповідання Едгара По "Золотий жук"

# data[].attributes.headline
З більш детальною інформацією про виникнення детективу та засновника детективного жанру в літературі ви довідаєтесь, уважно подивившись презентацію (автор Злочевська Н.В.).

# data[].attributes.subject
З більш детальною інформацією про виникнення детективу та засновника детективного жанру в літературі ви довідаєтесь, уважно подивившись презентацію (автор Злочевська Н.В.).

# data[].attributes.body
У зошити запишіть "Композиція детективу" (слайд 17), "Способи міркування, необхідні для розкриття злочину" (слайд 19), "Різновиди детективу" (слайди 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28)

# data[].attributes.headline
Ознайомтесь зі статтею О.Ніколенко про детективну літературу.  В зошит запишіть конспект статті (лише найважливіші визначення)

# data[].attributes.subject
Ознайомтесь зі статтею О.Ніколенко про детективну літературу.  В зошит запишіть конспект статті (лише найважливіші визначення)

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Виникнення жанру. Одним із різновидів пригодницької літератури є жанр детективу, що має прихильників у різних країнах. Детектив бере початок у 1830-1840-х роках із творчості американського письменника Едгара Аллана По, котрий створив кілька оповідань про розкриття злочину або таємниці, пов'‎язаної зі злочином: "Золотий жук", "Убивство на вулиці Морг", "Пропалий лист", "Таємниця Марі Роже" та ін. Біля витоків формування цього жанру стояли також письменники Вільям Вілкі Коллінз, Артур Конан Дойл, Агата Крісті та ін.

Ознаки детективу. Характерними особливостями детективу є:

1) наявність злочину й загадки, пов'‎язаної з ним;

2) злочин повинен бути розкритий не за допомогою збігів, випадковостей чи фантастичних подій, а виключно логічним методом;

3) образ сищика (слідця) - того, хто розгадує таємницю, який має бути найрозумнішим серед персонажів і не може бути злочинцем;

Зауважте

У детективах часто використовуються наскрізні образи, які внаслідок їх популярності стали традиційними. Серед них герої Артура Конан Дойла - Шерлок Холмс і містер Ватсон; Жоржа Сіменона - комісар Мег- ре; Агати Крісті - міс Марпл; Пуаро; Рекса Стаута - Ніро Вулф і Арчі Гудвін та ін. Ці персонажі перейшли з літературних творів в інші види мистецтва (кіно, театр та ін.).

4) у слідця має бути щиросердний друг, який спостерігає за розгадуванням таємниці, а нерідко розповідає про хід розслідування читачам;

5) мінімум описів і відсутність розлогих характеристик;

6) читач має рівні з персонажами можливості для розкриття загадки, він неначе включений у процес розумової дії, пов'‎язаної з розслідуванням;

7) у фіналі загадка обов'‎язково має бути розгадана, а зло викрите.

Сюжет і композиція. Як правило, детектив будується за усталеною сюжетною схемою: експозиція - знайомство з основними персонажами (їх небагато); зав'‎язка - надходження інформації про злочин чи таємницю, пов'‎язану з ним; розвиток дії - процес розгадування таємниці (огляд місця злочину, опитування свідків, збирання фактів, переслідування злочинців тощо, але головне - логічні умовиводи слідця); розв'‎язка - слідець знаходить рішення загадки, інші дивуються його висновкам, тому згодом він повідомляє про кроки розслідування друзям чи супутникам.

Види детективів. Жанр детективу відзначається великим розмаїттям. У художній літературі відомі такі жанрові різновиди детективу: інтелектуальний (у центрі поставлено інтелектуальну загадку), психологічний (побудований на психологічних колізіях, розкритті особливостей характерів персонажів, у тому числі слідця й злочинця), кримінальний чи поліцейський (відзначається гостротою подій, стрімкістю сюжету, збільшенням кількості персонажів, у тому числі підозрюваних), гумористичний (коли трагічні елементи поєднуються з комічними ситуаціями), жіночий (де розслідування веде жінка, керуючись специфічною "жіночою" логікою), молодіжний (де молода людина опиняється в центрі таємниці, пов'‎язаної зі злочином, і долучається до процесу розслідування, маючи власний погляд на хід подій, що нерідко суперечить офіційній версії).

Класична й масова література. Детективні твори, які визнані широкою публікою в багатьох країнах і не втратили своєї популярності з часом, називаються класичними. Це справді шедеври світової літератури. У них виявилися провідні ознаки й національна специфіка жанру. Разом з тим у сучасний період з'‎являється багато творів, написаних за традиційною детективною схемою, але недосконалих у художньому плані. Вони ввійшли в широкий потік масової культури, з якою ми стикаємося щодня. Творці масової літератури часто керуються не естетичними вимогами, а виключно комерційними інтересами. Проте й серед масової літератури трапляються цікаві явища. Тому потрібно навчитися відрізняти художньо досконалі твори від тих, що написані на потребу дня. Критеріями художності є передовсім наявність гуманістичної ідеї, загальнолюдських образів і висока майстерність автора, який уміє цікаво розповісти про проблеми, що хвилюють багатьох людей, відобразити соціально значущі явища, особливості людської психології.

Кадр із кінофільму "Пригоди Шерлока Холмса та доктора Ватсона" Росія, 1980 р. Режисер І. Масленников

Ознаки детективу здебільшого виявляються в межах епічних творів - оповідання, повість, роман. Разом з тим детектив активно проникає в драматургію, кіно та інші види мистецтва й культури. В історії літератури є чимало випадків, коли елементи детективу інтегруються з іншими жанровими формами, тоді виникають складні жанрові утворення, багатозначні за своєю природою.

Детектив (англ. detective - агент розшуку, з латин. detectio - розкриття) - різновид пригодницької літератури, передовсім прозові твори, у яких розкривається певна таємниця, пов'‎язана зі злочином.

Робота з текстом

Для обговорення. 1. Які класичні детективи ви знаєте? Розкажіть про них. 2. Які сучасні детективні твори привернули вашу увагу? Чому? 3. Що вам подобається й що не подобається в детективах, які ви читали? Поясніть свої уподобання.

Творче завдання. За допомогою комп'‎ютера й Інтернету створіть презентацію "Мій улюблений автор детективу та його твори". Підготуйте повідомлення в класі.

Детектив став популярним жанром кіно. Які детективні фільми (серіали) ви бачили? Висловіть своє враження від них. Дайте оцінку їх художньої вартості.

Перевірте себе

1. Коли виник жанр детективу? 2. Хто з письменників стояв біля витоків жанру? 3. Назвіть жанрові ознаки детективу. 4. Визначте різновид вашого улюбленого детективу.

# data[].attributes.attachment_link.title
ДЕТЕКТИВ ЯК ЖАНР ЛІТЕРАТУРИ - ЛІТЕРАТУРНИЙ ДЕТЕКТИВ

# data[].attributes.attachment_link.description
Виникнення жанру. Одним із різновидів пригодницької літератури є жанр детективу, що має прихильників у різних країнах. Детектив бере початок у 1830-1840-х роках із творчості американського письменника Едгара Аллана По, котрий створив кілька оповідань про розкриття злочину або таємниці, пов'‎язаної зі злочином: "Золотий жук", "Убивство на вулиці Морг", "Пропалий лист", "Таємниця Марі Роже" та ін.

# data[].attributes.headline
Добрий день. Сьогодні розпочинаємо новий розділ вивчення літератури "Літературний детектив".

# data[].attributes.subject
Добрий день. Сьогодні розпочинаємо новий розділ вивчення літератури "Літературний детектив".

# data[].attributes.headline
Підводимо підсумки вивченого розділу, виконуємо контрольну роботу. Для цього вам необхідно впоратись із тестами за посиланням.                                    Памятаємо про те, що тести підписуємо власним прізвищем та виконуємо сьогодні (26.01. до 19.00) ли ше з однієї спроби.                   

# data[].attributes.subject
Підводимо підсумки вивченого розділу, виконуємо контрольну роботу. Для цього вам необхідно впоратись із тестами за посиланням.                                    Памятаємо про те, що тести підписуємо власним прізвищем та виконуємо сьогодні (26.01. до 19.00) ли ше з однієї спроби.                   

# data[].attributes.body
Код доступу 1420431

відкривши посилання
join.naurok.ua

# data[].attributes.headline
Виконані вами завдання під час уроку і будуть вашим домашнім завданням, яке буде перевірене під час очного навчання 

# data[].attributes.subject
Виконані вами завдання під час уроку і будуть вашим домашнім завданням, яке буде перевірене під час очного навчання 

# data[].attributes.headline
При бажанні подивіться фільм "Останній дюйм"

# data[].attributes.subject
При бажанні подивіться фільм "Останній дюйм"

# data[].attributes.attachment_link.title
ПОСЛЕДНИЙ ДЮЙМ (советский фильм экранизация Д. Олдриджа 1958 год)

# data[].attributes.headline
Для роботи над темою уроку уважно подивіться презентацію (автор Костирко О.В.)

# data[].attributes.subject
Для роботи над темою уроку уважно подивіться презентацію (автор Костирко О.В.)

# data[].attributes.body
При роботі зі слайдами виконайте завдання:                            1. Запишіть в зошити епіграфи до уроку.
2. Запишіть інформацію про  історію створення оповідання.                          3. Уважно перечитайте слова словникової роботи.                                                             4. Користуючись слайдами, складіть таблицю порівняльної характеристики Бена й Деві під час польоту та після польоту.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
ТЕМА УРОКУ:

ОБРАЗИ БЕНА І ДЕВІ, ХУДОЖНІ ЗАСОБИ ЇХНЬОГО СТВОРЕННЯ. ВІРА У ВНУТРІШНІ МОЖЛИВОСТІ ЛЮДИНИ, ПОДОЛАННЯ НЕЮ ЖИТТЄВИХ ВИПРОБУВАНЬ, ЗДАТНІСТЬ ДО ПОРОЗУМІННЯ

Презентацію підготувала вчитель

зарубіжної літератури

Миколаївської ЗОШ №24

Костирко О.В.

Мета уроку:

навчати учнів переказувати текст твору, визначаючи ключові епізоди, актуалізувати знання з теорії літератури;

розвивати творче мислення, вміння учнів аналізувати текст, визначати головну думку оповідання.

характеризувати образи Бена і Деві, знаходити художні засоби їхнього створення;

виховувати вдумливого читача, формувати в учнів вміння переборювати складні ситуації, стимулювати бажання робити добро рідним, близьким;

виховувати загальнолюдські риси: повагу до сімейних цінностей та родинних зв'язків;

Джеймс Олдрідж

Батьки і діти - це любов і сльози, Це вічне щастя і одвічний біль. Це сонце і тепло, сніги й морози, Мед на вуста й на вічні рани сіль.

Важливою темою в творчості Джеймса Олдріджа є тема дитинства та юності.

Письменника приваблює тема людини, що в драматичних обставинах перемагає відчай ("Мисливець", 1950). Про розмаїття творчих інтересів свідчить книга "Каїр", цикл австралійських новел ("Хлопчик з лісового берега", "Перемога хлопчика з лісового берега", "Татова сорока" та ін.), повість "Мій брат Том" (1966), збірка оповідань різних років "Золото й пісок" (1960), що включає "Останній дюйм", "Акулячу клітку" та інші твори, Романи Олдріджа тяжіють до жанру героїчної епопеї, вони реалістично відображають і складний шлях людини до нових обріїв, і трагедію людини, що їх утратила.

Олдрідж побував в Україні, у Києві, зустрічався з читачами, давав інтерв'ю. 11 березня 1964 року київська "Робітнича газета" надрукувала статтю

" І в мені частка України ".

У ній Джеймс Олдрідж писав: " Україна нагадує мені країну мого дитинства Австралію. На мою думку, будь-який український хлопчик може впізнати себе в героях моїх дитячих оповідань ".

Історія створення оповідання "Останній дюйм"

В основу оповідання автор поклав власні враження від відвідування Акулячої бухти в Єгипті. Джеймс Олдрідж сам ще у молодості навчився керувати невеликими літаками. Пізніше письменник захопився підводним плаванням, навіть написав книгу для любителів "Підводне плавання для недосвідчених англійців".

Пристрасним захопленням підводне плавання стало й для молодшого сина письменника. Одного разу вся родина Олдріджів поїхала у Акулячу бухту, і Джеймс знімав морських хижаків - акул, а дружина Діна та старший син Уільям напружено чекали на березі. Тому описи підводного царства такі достовірні та вражаючі.

У моїх книжках головна тема завжди одна й та сама - вибір.

Вибір шляху, вибір дії, вибір світогляду. Дж. Олдрідж

Бесіда за змістом оповідання

Словникова робота

Дюйм (від гол. - великий палець) - одиниця довжини в системі англійських мір, що становить 2,54 см.

Фут (англ.. - ступня) - одиниця довжини в англійській системі мір, що дорівнює 30,48 см (1 фут = 12 дюймам).

Миля - одиниця довжини, яка використовується нині здебільшого у морській справі (морська миля становить 1852 метри).

Фунт - основна одиниця ваги в системі англійських мір, що дорівнює 453,5 г.

Апатія - стан байдужого ставлення до навколишнього світу.

Хамсин - піщаний вітер у пустелі.

Авантюра - ризикована справа, розрахована на випадковий успіх.

Види акул

біла акула

китова акула

акула -молот

акула- кішка

Заповнення таблиці

До польоту

Бен

Після польоту

Деві

ЯКИМИ ВИ Б ХОТІЛИ БАЧИТИ ВАШІ СТОСУНКИ З БАТЬКАМИ?

" Останній дюйм, який розділяє всіх і вся, нелегко подолати.." Д.Олдрідж

Оповідання

- це невеликий прозовий твір, сюжет якого ґрунтується на певному епізоді з життя одного (іноді кількох) персонажу .

Композиція твору

Експозиція - розповідь автора про події до польоту в бухту

Зав'язка - відчуженість батька і сина

Розвиток дії - політ, спуск, поранення батька

Кульмінація - неймовірні зусилля, які докладають батько і син, щоб вижити

Розв'язка - успішне приземлення, початок дійсно родинних стосунків

Спільне та відмінне (кола Вена)

Оповідання

Новела

в основі один або декілька епізодів; сюжет відзначається простотою, а коло дійових осіб в творі обмежене

виразніша композиція;

наявність описів, роздумів

лаконічність;

авторська оцінка;

неординарна подія;

дію розкриває мотивацію

напруженість сюжету;

вчинків героя;

нейтральний стиль

зображується сама дія;

викладу;

прихований підтекст;

Буктрейлер до книги Олдріджа

Буктрейлер (від англ. book - книга, англ. trailer - тягач, причіп) - короткий відеоролик за мотивами книги, кліп по книзі.

Метою створення буктрейлера є спонукання до прочитання книги. Його особливістю є те, що розповідь про книгу подається в образній, інтригуючій формі.

Домашнє завдання

1 вар. Прочитати твір "Акуляча клітка" Олдріджа

2 вар. Скласти тести за змістом твору

3 вар. Підготувати своє продовження історії стосунків батьків і сина за твором Олдріджа

Оберігайте свої родини!

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
джолдріджостанній

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Костирко Ольга Володимирівна

# data[].attributes.attachment_link.title
Дж.Олдрідж."Останній дюйм".Образи Бена і Деві.

# data[].attributes.attachment_link.description
ТЕМА УРОКУ: ОБРАЗИ БЕНА І ДЕВІ, ХУДОЖНІ ЗАСОБИ ЇХНЬОГО СТВОРЕННЯ. ВІРА У ВНУТРІШНІ МОЖЛИВОСТІ ЛЮДИНИ, ПОДОЛАННЯ НЕЮ ЖИТТЄВИХ ВИПРОБУВАНЬ, ЗДАТНІСТЬ ДО ПОРОЗУМІННЯ Презентацію підготувала вчитель зарубіжної літератури Миколаївської ЗОШ №24 Костирко О.В. Мета уроку: навчати учнів переказувати текст твору, визначаючи ключові епізоди, актуалізувати знання з теорії літератури; розвивати творче мислення, вміння учнів аналізувати текст, визначати головну думку оповідання.

# data[].attributes.headline
Добрий день, любі семикласники. Тема, над якою ми почали працювати на попередньому уроці - "Духовне випробування людини". Коли ми говоримо про людські взаємини, нас, безперечно, хвилюють передусім взаємини між близькими людьми: скажімо, між батьками й дітьми.                                                    Вже з власного досвіду ви можете пояснити взаємини між батьками і дітьми, зрозуміти, що на них впливає та на чому вони грунтуються. Тому і тема сьогоднішнього уроку вам має бути цікавою.                                 Сподіваюсь, що оповідання "Останній дюйм" ви вже прочитали. 

# data[].attributes.subject
Добрий день, любі семикласники. Тема, над якою ми почали працювати на попередньому уроці - "Духовне випробування людини". Коли ми говоримо про людські взаємини, нас, безперечно, хвилюють передусім взаємини між близькими людьми: скажімо, між батьками й дітьми.                                                    Вже з власного досвіду ви можете пояснити взаємини між батьками і дітьми, зрозуміти, що на них впливає та на чому вони грунтуються. Тому і тема сьогоднішнього уроку вам має бути цікавою.                                 Сподіваюсь, що оповідання "Останній дюйм" ви вже прочитали. 

# data[].attributes.body
Нагадайте буктрейлер до оповідання.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Філологічний Олімп

# data[].attributes.attachment_link.title
Буктрейлер на книгу Джеймса  Олдріджа  'Останній дюйм'