# data[].attributes.headline
Людина з ВЕЛИКОЇ літери!

# data[].attributes.subject
Людина з ВЕЛИКОЇ літери!

# data[].attributes.headline
Театральна вистава!

# data[].attributes.subject
Театральна вистава!

# data[].attributes.attachment_link.title
Міщанин-Шляхтич. Вистава 8-го класу. (1 Склад) Київська вальдорфська школа "Софія"

# data[].attributes.headline
У всій красі!

# data[].attributes.subject
У всій красі!

# data[].attributes.headline
Один з його творів, у аудіо-озвучці.

# data[].attributes.subject
Один з його творів, у аудіо-озвучці.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
ОЛЕСЯ АРАНЖІЙ

# data[].attributes.attachment_link.title
Аудио Слушать"Міщанин-шляхтич (скорочено)"Мольєр.аудио книги слушать смотреть видео (на украинском)

# data[].attributes.headline
Одна з його фотографій.

# data[].attributes.subject
Одна з його фотографій.

# data[].attributes.headline
Ще декілька цікавинок!

# data[].attributes.subject
Ще декілька цікавинок!

# data[].attributes.body
Про самого Мольєра достовірних фактів небагато. "Небачена річ! Дорожній сундук з рукописами, чернетками та листами Мольєра зник через байдужість нащадків. Можливо, його знищили, а можливо, він ще спочиває під покровом пилу й павутиння на якомусь горищі у Ільде-Франс. Не збереглося жодного будинку, де жив Мольєр, навіть того живописного будинку, в якому він народився. Врешті-решт, від Мольєра залишилося лише дві розписки... та Його п'єси, у яких він, звичайно, сказав усе найважливіше про себе. Віхи його життя позначені контрактами, квитанціями, а також "Регістром" Лагранжа, куди останній день у день відповідально заносив події, що мали місце у трупі", пише сучасний французький дослідник Жорж Борданов.

За спогадами сучасників, зовні Мольєр був не дуже привабливим. У нього була велика голова на короткій шиї, маленькі, широко посаджені очі, товстий плоский ніс, великий рот і чорні густі брови. Статуру він мав міцну, але ноги були закороткі для його ваги і великого зросту. Актори зазначали, що в нього був надто швидкий темп мовлення, глухий голос і не завжди правильна артикуляція, що нерідко призводила до гикавки. Через це Мольєр не міг грати трагічні ролі, ролі коханців. 1 все ж акторський його діапазон був досить широкий. Він грав слуг, смішних буржуа, придворних блазнів, ревнивих чоловіків тощо. Усе це характерно-комічні ролі, у виконанні яких прагнув досягти правдивого зображення почуттів, думок і вчинків персонажів.

# data[].attributes.headline
Відео про життя!

# data[].attributes.subject
Відео про життя!

# data[].attributes.body
Гарного перегляду!

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Валентин Кошелевський

# data[].attributes.attachment_link.title
Мольєр, Жан Батіст Поклен

# data[].attributes.body
1. Народився в сім’ї придворного шпалерника. Здобув юридичну освіту, але обрав професію актора. Перший театр, створений Мольєром і сім’єю Бежар, провалив свої виступи в Парижі і був змушений поневірятися. Вирощую відрами у себе вдома, а потім беру і продаю! Мольєр був дотепною людиною, він любив висміювати дрібні недоліки людей Поневіряння Мольєра по французькій провінції протягом 13 років (1645-1658) в роки громадянської війни (фронди) збагатили його життєвим і театральним досвідом. Трупа Мольєра дебютувала у Луврському палаці в присутності Людовика XIV. Загублений фарс «Закоханий лікар» мав величезний успіх і вирішив долю трупи: король надав їй театр Пале-Рояль. Паризький період діяльності Мольєра відкривається одноактною комедією «Смішні жеманніци», яка мала в той час великий успіх. Найтрагічніша історія в житті Мольєра – історія його одруження. Жан-Батист одружився на дочці Мадлен Бежар Арманде, яка могла бути його дочкою (була на 20 років молодшою). Арманда Бежар зрадила Мольеру в його власному будинку. Написана смертельно хворим Мольєром, комедія «Уявний хворий» – одна з найвеселіших і життєрадісних його комедій. На її 4-му поданні 17 лютого 1673 Мольєр, що грав роль Аргана, відчув себе погано і не дограв спектаклю. Він був перенесений додому і через кілька годин помер. Паризький архієпископ заборонив ховати грішника (актори на смертному одрі повинні були приносити покаяння) і відмінив заборону тільки за вказівкою короля. Найбільшого драматурга Франції поховали вночі, без обрядів, за огорожею кладовища, де ховали самогубців.