# data[].attributes.headline
Урок 43. Українська природа, народні образи і традиції у повісті

# data[].attributes.subject
Урок 43. Українська природа, народні образи і традиції у повісті

# data[].attributes.body
Ознайомся з матеріалами уроку, підготуйся до тестування за змістом повісті.
https://forms.gle/gQtg7Vakrb42Gnu37

# data[].attributes.attachment_link.title
Українська природа

# data[].attributes.headline
Список творів із зарубіжної літератури для читання влітку, 7 клас 

# data[].attributes.subject
Список творів із зарубіжної літератури для читання влітку, 7 клас 

# data[].attributes.attachment_link.title
СПИСОК ТВОРІВ ІЗ ЗАРУБІЖНОЇ ЛІТЕРАТУРИ ДЛЯ 7 КЛАСУ

# data[].attributes.headline
Урок 67. Памела Треверс та її книжка "Мері Поппінс". Образ головної героїні

# data[].attributes.subject
Урок 67. Памела Треверс та її книжка "Мері Поппінс". Образ головної героїні

# data[].attributes.body
Прочитайте повість або перегляньте х/ф за твором. Поміркуйте, чому письменниця зробила головною героїнею дорослу жінку?
Усно прокоментуйте слова авторки: "Було б помилкою вважати мої твори суто дитячими книгами. Вони не в меншій мірі призначені для дорослих читачів". Як ви думаєте, що мала на увазі Памела Треверс?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Мері Поппінс

ЧАСТИНА ПЕРША

БУДИНОК № 17

Переклад Євгенії Горевої

СХІДНИЙ ВІТЕР

Якщо ви хочете знайти Вишневу Вуличку, простісінько розпитайте туди дорогу у Регулювальника на перехресті. Він трохи зсуне набік шолома, задумливо почухає потилицю, а тоді наставить у той бік здоровенний палець своєї руки у великій білій рукавичці й скаже:

- Спочатку праворуч, потім ліворуч, тоді знов одразу праворуч - і ви там. Щасливо!

І справді, коли ви йтимете точнісінько, як він сказав, то неодмінно опинитесь там - якраз посеред Вишневої Вулички: по один бік тягнуться будинки, по другий бік - Парк, а посередині наче до танцю стали вишні.

І коли ви шукатимете Будинок Номер Сімнадцять, а, мабуть-таки, шукатимете, бо про нього уся оця книжка, - то дуже легко його знайдете. По-перше, це найменший будинок на всю Вуличку. А крім того, він єдиний трохи облупаний, і його б треба пофарбувати.

Але містер Бенкс, його господар, заявив своїй дружині, місіс Бенкс, - нехай, мовляв, вибирає: або гарненький, чистий, затишний будинок, або четверо дітей. Те й друге заразом він не потягне.

І місіс Бенкс, гаразд обміркувавши справу, вирішила, що вже краще нехай у неї буде її Джейн, старшенька, і Майкл, трохи молодший, і Джон з Барбарою, Близнята - найменші. Отак воно й вийшло.

Ось чому родина Бенксів оселилася в Будинку Номер Сімнадцять, разом з місіс Брілл, що варила їм їсти, і з Елін, що подавала до столу, і з Робертсоном Еем, що підстригав газон, чистив ножі й черевики і, як завжди казав містер Бенкс, "марнував свій час і мої гроші".

І, крім них усіх, була ще нянька Кеті, про яку, правду кажучи, не годилося б і згадувати в цій книжці, бо саме тоді, коли починається моя розповідь, нянька покинула Будинок Номер Сімнадцять.

- Пішла собі, нікого не попередивши. Що ж мені тепер робити? - бідкалася місіс Бенкс.

- Дати оголошення в газету, люба моя, - обізвався містер Бенкс, взуваючись у черевики. - І хотів би я, щоб іще й Робертсон Ей пішов собі, нікого не попередивши, бо він знов почистив тільки один черевик, а до другого й пальцем не торкнувся. Люди можуть подумати, ніби я дуже однобокий!

- Ну, це вже такі дрібниці! - сказала місіс Бенкс. - І ти не порадив, що мені робити з нянькою Кеті.

- Не знаю, як ти можеш щось із нею зробити, коли її немає, - відповів містер Бенкс. - Якби це був я, тобто, якби я був на твоєму місці, я послав би когось у "Ранкову газету" дати оголошення, що Джейн, і Майклові, й Джонові, й Барбарі Бенкс (не кажучи вже про їхню матір) потрібна якнайкраща нянька за якнайменшу плату і негайно. Тоді почекав би трохи й почав дивитись, як няньки стають у чергу під нашою хвірткою, і був би на них дуже сердитий, що вони затримують вуличний рух і мені через них доведеться дати шилінг Регулювальникові за клопіт. А тепер я мушу йти. У-у-ух, ну та й холодюка, мов на Північному полюсі! Звідки хоч вітер?

З цими словами містер Бенкс вистромив голову у вікно і подивився на будинок Адмірала Бума на розі Вулички. То був найпоказніший будинок на всю вуличку, і вона страх пишалася ним, бо він на вигляд був точнісінько мов корабель. У садку перед будинком стояла щогла з прапором, а на даху позолочений флюгер, обрисами схожий на телескоп.

- Ух! - сказав містер Бенкс, мерщій втягнувши голову в кімнату. - Адміралів телескоп показує, що вітер східний. Я так і думав. Холодисько до кісток діймає! Одягнуся я, мабуть, у двоє пальт.

І він неуважно поцілував дружину десь біля носа, помахав рукою дітворі й подався в Сіті.

А Сіті, - діти це чудово знали, - було таке місце, куди містер Бенкс ходив щодня, звичайно, крім неділі й свят, сідав там у велике крісло за великий стіл і робив гроші. Цілісінький день, не покладаючи рук, вирізував він пенси й шилінги, півкроновики і трипенсовики. Він приносив їх додому в невеличкому чорному портфелі й іноді давав яку монету Джейн і Майклові, щоб кинули у свою скарбничку, а як не мав чого дати, то казав:

- Банк луснув.

І діти розуміли, що того дня тато вирізав дуже мало грошей.

Отож містер Бенкс пішов із дому, взявши свого чорного портфеля, а місіс Бенкс подалася до вітальні, сіла на канапі й цілий день писала листи до газет, прохаючи якнайшвидше прислати декількох няньок, бо вони їй негайно потрібні; а нагорі, в Дитячій кімнаті, Джейн із Майклом дивилися у вікно, цікаві побачити, хто ж то до них прийде. Діти раділи, що нянька Кеті пішла собі, бо вони її не любили.

Вона була стара й гладка, і від неї завжди тхнуло ячмінним виваром - ним вона лікувалася. Кожна інша нянька усе-таки буде краща за няньку Кеті, думали діти, а може, ще й багато краща.

Коли день уже почав ховатися кудись за Парк, місіс Брілл і Елін прийшли дати Джейн і Майклові вечеряти й викупати Близнят.

А після вечері Джейн із Майклом посідали біля вікна, виглядаючи містера Бенкса і слухаючи, як східний вітер шумить між голим гіллям вишень у Вуличці. Дерева так нагинались і викручувались, що в сутінках здавалося, ніби вони збожеволіли і самі виривають із землі своє коріння.

- Он він! - раптом вигукнув Майкл, показуючи на якусь постать, що несподівано наче виросла перед хвірткою.

Джейн напружено вдивлялася у згуслі сутінки.

- Ні, це не тато, - сказала вона. - Не він. Постать унизу, згинаючись під вітром, натиснула на клямку хвіртки й відчинила її, - і тоді діти побачили, що то була жінка. Однією рукою вона притримувала на голові капелюшок, а в другій несла сумку. І враз Джейн і Майкл, що не спускали з жінки очей, побачили щось дивовижне. Тільки-но жінка опинилася по цей бік хвіртки, її ніби вітром підкинуло вгору і понесло до Будинку. Так неначе й перед тим її до брами приніс вітер, почекав, поки вона відчинить хвіртку, а тоді знов підхопив з усім, що вона несла, й поставив перед дверима Будинку. Надворі щось гримнуло, і Будинок аж задрижав, коли вона опустилася додолу.

- Ой-ой-ой! Такого я ще ніколи не бачив! - скрикнув Майкл.

- Ходім подивимося, хто це! - сказала Джейн, ухопила Майкла за руку і через усю кімнату потягла його на сходи.

Звідти вони завжди дивились, що діялося внизу.

Цього разу діти побачили, що з вітальні вийшла мати, а слідом за нею незнайома жінка. Джейн з Майклом угляділи, що в неї блискуче чорне волосся ("Наче в дерев'яної ляльки", - прошепотіла Джейн), і що вона струнка, руки й ноги в неї великі, а маленькі очі сині й проникливі.

- Ви побачите, що вони дуже славні діти, - казала місіс Бенкс.

Майкл штовхнув Джейн ліктем під бік.

- З ними не буде ніякої мороки, - вела дам місіс Бенкс, не дуже впевнено, ніби сама не вірила в те, що казала.

Дітям почулося, немовби незнайома пирхнула, наче й вона також не повірила.

- Ну а щодо рекомендації... - казала місіс Бенкс.

- О, я взяла за правило обходитися без рекомендацій, - твердо промовила незнайома.

Місіс Бенкс сторопіла.

- Але ж, я гадала, так заведено, - почала вона. - Тобто... Так усі роблять.

- Дуже старомодний звичай, як на мене, - почули Джейн з Майклом суворий голос. - Дуже. Можна сказати, украй застарілий.

А, щоб ви знали, місіс Бенкс страх не любила здаватися застарілою. Просто терпіти не могла.

- Ну, гаразд. Байдуже про ті рекомендації. Я просто спитала, бо, може, ви... е-е-е... самі б хотіли... Дитяча кімната нагорі.

І вона рушила до сходів, ні на мить не змовкаючи. Тим-то вона й не помітила того, що робилося в неї за спиною. Зате Джейн з Майклом добре бачили згори, яку нечувану штуку втнула незнайома.

Звичайно, вона піднялася сходами нагору слідом за місіс Бенкс, але зовсім не так, як усі люди.

З величезною сумкою в руках вона легесенько... виїхала нагору поруччям сходів і опинилася під дверима Дитячої одночасно з місіс Бенкс. Такого, - Джейн і Майкл це твердо знали, - ще нікому не пощастило зробити. Спуститися - інша річ, вони й самі не раз спускалися поруччям. Але щоб нагору виїхати - ні, ніколи!

Вони зачудовано дивилися на незнайому гостю.

- Отже, ми з вами домовилися, - сказала їхня мати і полегшено зітхнула.

- Майже. Настільки мене влаштовуватиме, - промовила незнайома, втерши носа великою барвистою хустиною.

- Ну, діти, - сказала місіс Бенкс, раптом помітивши Джейн і Майкла, - що ви тут робите? Це ваша няня Мері Поппінс. Джейн, Майкле, привітайтеся. А це, - вона показала на малят у ліжечках, - Близнята.

Мері Поппінс прискіпливо роздивлялася дітей, переводячи погляд з одного на друге, наче зважувала, подобаються вони їй чи ні.

- Ми вас влаштовуємо? - спитав Майкл.

- Майкле, не будь нечемою, - застерегла мати. Мері Поппінс усе розглядала дітей допитливими очима. Нарешті голосно втягла в себе повітря, ніби на ознаку того, що вона все зважила, і сказала:

- Я залишуся у вас.

- Сказала так, - розповідала згодом місіс Бенкс чоловікові, - начеб зробила нам он яку ласку.

- А може, й зробила, - сказав містер Бенкс, на мить виткнувши носа з-за газети і одразу ж знов сховавши.

Коли мати пішла, Джейн з Майклом бочком-бочком підійшли ближче до Мері Поппінс, яка все стояла мов укопана, згорнувши на грудях руки.

- Як ви прийшли? - спитала Джейн. - Вас так неначе вітром принесло.

- Вітром же, - коротко відповіла незнайома. Потім розмотала з шиї шарф, скинула капелюшок і почепила на ріжок ліжка.

Вона ніби не збиралась більше нічого казати, тільки час від часу пирхала. Тому й Джейн не озивалася. Та коли Мері Поппінс нахилилася, щоб розпакувати сумку, Майкл не втерпів:

- Яка чудна сумка! - сказав він.

- Килим! - пояснила Мері Поппінс, вставляючи ключика в замок.

- То в ній - килим?

- Ні, вона - з килима.

- А, розумію, - сказав Майкл, хоч насправді нічого не розумів.

Тим часом сумку вже було розкрито - і діти здивовано побачили, що вона порожнісінька.

- О! - вимовила Джейн. - Та там нічого немає!

- Як-то - нічого немає? - обурилася Мері Поппінс, ніби її образили. - Отже, нічого немає?

І з цими словами вона витягла з порожнісінької сумки накрохмалений білий фартух і пов'язалась ним, далі вийняла великий шматок туалетного мила, що називалося "Сонячне", зубну щіточку, пакетик шпильок для кіс, пляшечку парфумів, невеличкий розкладний стільчик і коробочку м'ятних таблеток.

Джейн і Майкл тільки дивилися.

- Адже ж я бачив! - прошепотів Майкл. - Я ж бачив, там нічого не було!

- Цс-с-с! - цитьнула Джейн, бо саме тоді Мері Поппінс дістала з сумки здоровенну пляшку з написом: "Вживати по чайній ложці перед сном".

# data[].attributes.attachment_link.title
Мері Поппінс - Памела Ліндон Треверс, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Мері Поппінс ЧАСТИНА ПЕРША БУДИНОК № 17 Переклад Євгенії Горевої СХІДНИЙ ВІТЕР Якщо ви хочете знайти Вишневу Вуличку, простісінько розпитайте туди дорогу у Регулювальника на перехресті. Він трохи зсуне набік шолома, задумливо почухає потилицю, а тоді наставить у той бік здоровенний палець своєї руки у великій білій рукавичці й скаже: - Спочатку праворуч, потім ліворуч, тоді знов одразу праворуч - і ви там.

# data[].attributes.headline
Урок 66. Фантастична подорож Джима Ґудзика та машиніста Лукаса. Головні герої та ідеї твору

# data[].attributes.subject
Урок 66. Фантастична подорож Джима Ґудзика та машиніста Лукаса. Головні герої та ідеї твору

# data[].attributes.body
Прослухайте аудіокнигу (скорочений переказ твору) М.Енде "Джим Гудзик та машиніст Лукас", прочитайте уривок з підручника с.235-247. Дайте усні відповіді на запитання с.246. Д/з: підготуйтеся до письмової відповіді на питання: які ідеї утверджуються в романі М.Енде?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
0:00 / 20:28•Watch full video

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Довідник цікавих фактів та корисних знань

# data[].attributes.attachment_link.title
"Джим Ґудзик і машиніст Лукас" скорочено аудіокнига українською мовою. Міхаель Енде.

# data[].attributes.headline
Урок 65. Творчість Міхаеля Енде. Найуспішніший твір для дітей - "Джим Гудзик і машиніст Лукас"

# data[].attributes.subject
Урок 65. Творчість Міхаеля Енде. Найуспішніший твір для дітей - "Джим Гудзик і машиніст Лукас"

# data[].attributes.body
Ознайомтесь з біографією письменника с.229-230. Перегляньте інформаційну довідку про твір (прикріплений файл), прочитайте повість за посиланням https://www.ukrlib.com.ua/world/printit.php?tid=1334 або  с.231-247 (скорочено за підручником)

# data[].attributes.attachment_link.title
Особливості повісті Міхаеля Енде

# data[].attributes.headline
Урок 63-64. Творчість Астрід Ліндгрен. Особливості повісті-казки "Міо, мій Міо"

# data[].attributes.subject
Урок 63-64. Творчість Астрід Ліндгрен. Особливості повісті-казки "Міо, мій Міо"

# data[].attributes.attachment_link.title
Урок 64.Сучасна література. А. Ліндгрен

# data[].attributes.headline
Урок 60-62. Роберт Шеклі "Запах думки" (матеріали з сайту Адріани Химинець https://svitliteraturu.com )

# data[].attributes.subject
Урок 60-62. Роберт Шеклі "Запах думки" (матеріали з сайту Адріани Химинець https://svitliteraturu.com )

# data[].attributes.body
Ознайомтесь з анкетою твору Роберта Шеклі "Запах думки", зверніть увагу на характеристику головного героя, на роздуми автора про майбутнє та гуманістичний зміст оповідання. Д/з: с.215 (питання після тексту), усне порівняння образів Тома (Рей Бредбері "Усмішка") і Кліві (Роберт Шеклі "Запах думки")

# data[].attributes.attachment_link.title
анкета твору

# data[].attributes.headline
Узагальнення матеріалу за оповіданням Рея Бредбері "Усмішка"

# data[].attributes.subject
Узагальнення матеріалу за оповіданням Рея Бредбері "Усмішка"

# data[].attributes.body
Стисло й конкретно про письменника, про твір, про екранізацію.

# data[].attributes.attachment_link.title
Рей Бредбері ”Усмішка”

# data[].attributes.attachment_link.description
Використання сервісу Thinglink у роботі допомагає на всіх етапах уроку: і при поясненні нового матеріалу, і при узагальненні вивченого, ...

# data[].attributes.headline
Урок 59. Образ Тома, його динаміка в оповіданні Р.Бредбері "Усмішка" (анкета твору із сайта Адріани Химинець https://svitliteraturu.com )

# data[].attributes.subject
Урок 59. Образ Тома, його динаміка в оповіданні Р.Бредбері "Усмішка" (анкета твору із сайта Адріани Химинець https://svitliteraturu.com )

# data[].attributes.body
Перегляньте прикріплений файл "Анкета твору Р. Бредбері "Усмішка", запишіть  інформацію про Тома (пункт 11 "Духовний шлях Тома") у зошит, с.200 (питання 4-6) підготуйте усні відповіді на питання, пройдіть тестування за посиланням https://naurok.com.ua/test/join?gamecode=4633541

# data[].attributes.attachment_link.title
Анкета твору Р.Бредбері Усмішка

# data[].attributes.headline
Урок 56. Контрольна робота за розділом "Поетичне бачення світу" (тестові завдання, відповіді на питання)

# data[].attributes.subject
Урок 56. Контрольна робота за розділом "Поетичне бачення світу" (тестові завдання, відповіді на питання)

# data[].attributes.body
Пройдіть тестування за розділом "Поетичне бачення світу" (посилання https://naurok.com.ua/test/join?gamecode=7078816 )

# data[].attributes.attachment_link.title
Приєднатися для виконання тесту на сайті "На Урок" (join.naurok.ua)

# data[].attributes.attachment_link.description
✅ Виконання тесту join.naurok.ua. Приєднатися за кодом наданим вчителем для виконання домашнього завдання або тесту у реальному часі. Тести "На Урок".

# data[].attributes.headline
Урок 57-58. Життя й творчість Рея Бредбері. Оповідання Рея Бредбері "Усмішка" і його особливості

# data[].attributes.subject
Урок 57-58. Життя й творчість Рея Бредбері. Оповідання Рея Бредбері "Усмішка" і його особливості

# data[].attributes.body
Прегляньте презентацію про життєвий і творчий шлях Рея Бредбері, підготуйте стислу розповідь про цього письменника.

# data[].attributes.attachment_link.title
Життя й творчість Рея Бредбері

# data[].attributes.headline
Аудіо текст оповідання Рея Бредбері "Усмішка" (1952), біографічні статті, цікава інформація

# data[].attributes.subject
Аудіо текст оповідання Рея Бредбері "Усмішка" (1952), біографічні статті, цікава інформація

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
БРЕДБЕРІ, Рей (Bradbury, Ray[mond] Douglas - нар. 22.08.1920, Вокіган, штат Іллінойс) - американський письменник-фантаст.
Рей Дуглас Б. народився 22 серпня 1920 р. Друге ім'я Дуглас батьки йому дали на честь знаменитого актора кіне-ографу Дугласа Фернбекса. Його дитинство минуло у невеликому містечку Вогікані, яке згодом з'явиться у його творчості під назвою "зеленого міста" Ґрінтауна...
Читати повністю →

# data[].attributes.attachment_link.title
Бредбері Рей - біографія, життя та творчість, біографічні статті

# data[].attributes.attachment_link.description
БРЕДБЕРІ, Рей (Bradbury, Ray[mond] Douglas - нар. 22.08.1920, Вокіган, штат Іллінойс) - американський письменник-фантаст. Рей Дуглас Б. народився 22 серпня 1920 р. Друге ім'я Дуглас батьки йому дали на честь знаменитого актора кіне-ографу Дугласа Фернбекса. Його дитинство минуло у невеликому містечку Вогікані, яке згодом з'явиться у його творчості під назвою "зеленого міста" Ґрінтауна...

# data[].attributes.headline
Уроки 53-54. Генрі Лонгфелло "Пісня про Гайавату" (І розділ): міфи північноамериканських індіанців в поемі. Ідеї миру, національного єднання, служіння народові в "Пісні про Гайавату" 

# data[].attributes.subject
Уроки 53-54. Генрі Лонгфелло "Пісня про Гайавату" (І розділ): міфи північноамериканських індіанців в поемі. Ідеї миру, національного єднання, служіння народові в "Пісні про Гайавату" 

# data[].attributes.body
Перегляньте презентаційні матеріали про Генрі Лонгфелло та його поему "Пісня про Гайавату". За підручником ознайомтесь з основними подіями життя поета, з поняттям "поема" та історією створення "Пісні..." с.180-183. Прочитайте першу пісню "Люлька Згоди" с.183-185. Д/з: знайти у тексті цитати для опису Гайавати.

# data[].attributes.headline
Урок 52. Особливості вірша Роберта Бернса "Моє серце в верховині..."

# data[].attributes.subject
Урок 52. Особливості вірша Роберта Бернса "Моє серце в верховині..."

# data[].attributes.body
Перегляньте презентацію, запам'ятайте особливості вірша Роберта Бернса (художні засоби, фольклорні образи). Усно дайте відповідь на запитання: хто ж є ліричним героєм у поезії Бернса? Д/з: , с.176-179, підготуйте виразне читання вірша напам'ять

# data[].attributes.attachment_link.title
Моє серце в верховині

# data[].attributes.headline
Урок 51. Творчість Роберта Бернса. "Моє серце в верховині..." - вірш про любов до Батьківщини

# data[].attributes.subject
Урок 51. Творчість Роберта Бернса. "Моє серце в верховині..." - вірш про любов до Батьківщини

# data[].attributes.body
Перегляньте презентаційні матеріали про життєвий шлях Роберта Бернса. Д/з: за підручником с.176-179 перечитайте статтю про цікавинки життя шотландського поета та прочитайте його вірш "Моє серце в верховині" українською та англійською мовами с.178-179

# data[].attributes.attachment_link.title
Роберт Бернс

# data[].attributes.headline
Урок 48. Особливості японського хайку. Художній стиль Мацуо Басьо

# data[].attributes.subject
Урок 48. Особливості японського хайку. Художній стиль Мацуо Басьо

# data[].attributes.body
Ознайомся з матеріалом уроку у поданому файлі. Досліди хайку Мацуо Басьо. Попрацюй у творчій майстерні (за бажанням). Д/з: вивчи 2 хайку напам'ять, виконане творче завдання надішли у Нові знання.

# data[].attributes.headline
Урок 47. Творчість Мацуо Басьо. Відображення японських уявлень про красу в ліриці митця

# data[].attributes.subject
Урок 47. Творчість Мацуо Басьо. Відображення японських уявлень про красу в ліриці митця

# data[].attributes.body
Перегляньте презентаційні матеріали за посиланням. Прочитайте статтю у підручнику с.170-172. Ознайомтесь з японськими хайку с.172-174, форзац підручника. Д/з: випишіть визначення "хайку" у зошит або на листок.

# data[].attributes.attachment_link.title
Мацуо Басьо (1644 1694) Щирість – це дорогоцінна якість людини

# data[].attributes.headline
Урок 46. Контрольний твір.Зразок твору "Жити - значить боротися"

# data[].attributes.subject
Урок 46. Контрольний твір.Зразок твору "Жити - значить боротися"

# data[].attributes.body
Уважно прочитай зразок твору до теми "Життя людини - це боротьба" (посилання вище).  Напиши твір на листку обсягом до 1 сторінки (НЕ ЗАБУДЬ про початок твору (загальне речення по темі), основну частину (приклади з вивчених текстів) і висновок - узагальнення), сфотографуй його і надішли на перевірку у Нові знання.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Я вважаю, що кожен вільний обирати, що саме для нього означає жити. Одні вважають, що жити - значить мислити, інші думають, що любити, а багато хто й справді переконаний у тому, що жити - значить боротися. Чому ж остання думка може бути слушною?

На мій погляд, вона виникла з життєвого досвіду. Адже людині завжди доводиться боротися: за життя, за здоров'я, за місце під сонцем тощо. Іноді доводиться боротися і з самим собою - зі своїми вадами, лінощами, зневірою. Це підтверджує думку, що жити - значить боротися.

Яскравим прикладом цього є вірш Лесі Українки "Contra spem spero!" у якому висловлено рішучість боротися з усіма негараздами і перемагати. Багато хто пам'ятає переконливі рядки: "Так! я буду крізь сльози сміятись, серед лиха співати пісні, без надії таки сподіватись, буду жити!" У тому, що це не просто декларація, можна переконатися на прикладі життя цієї великої жінки. Адже їй довелося боротися і з хворобою, і з безнадією, і з жалісливими поглядами рідних і знайомих, що не дуже вірили в майбутнє такої хворої дівчинки. Але сила духу в ній виявилася неабияка. Вона виборола в життя право на щастя, та навіть більше, на літературне визнання, славу,

Така позиція завжди викликає повагу. Так само мислив і чинив герой роману Івана Багряного "Тигролови". Григорій Многогрішний боровся за людську гідність і честь, а тому зважився тікати зі страшного потяга. Та й надалі його життя - це була боротьба. Інакше б він не вижив. І таких прикладів багато і в літературі, і в житті.

Отже, це свідчить, що жити - значить боротися.

# data[].attributes.attachment_link.title
Жити - значить боротися - шкільний твір

# data[].attributes.attachment_link.description
Я вважаю, що кожен вільний обирати, що саме для нього означає жити. Одні вважають, що жити - значить мислити, інші думають, що любити, а багато хто й справді переконаний у тому, що жити - значить боротися. Чому ж остання думка може бути слушною? На мій погляд, вона виникла з життєвого досвіду.

# data[].attributes.headline
Урок 45. Позакласне читання. Генрик Сенкевич "Янко музикант" (друга частина)

# data[].attributes.subject
Урок 45. Позакласне читання. Генрик Сенкевич "Янко музикант" (друга частина)

# data[].attributes.body
Перегляньте другу частину презентації, усно дайте відповідь на питання: хто ж винен у трагедії Янка? Д/з: зробіть порівняльну характеристику двох героїв Петрика Попельського (з повісті В.Короленка "Сліпий музикант") і Янка ( з оповідання Г.Сенкевича "Янко музикант"). Підказка є у презентації.

# data[].attributes.attachment_link.title
6клас.Янко-музикант

# data[].attributes.attachment_caption
6клас.Янко-музикант 

# data[].attributes.headline
Урок 44. Позакласне читання. Генрик Сенкевич "Янко музикант" (перша частина)

# data[].attributes.subject
Урок 44. Позакласне читання. Генрик Сенкевич "Янко музикант" (перша частина)

# data[].attributes.body
Ознайомтеся з презентацією основних питань за твором Г.Сенкевича "Янко музикант" (перша частина), усно дайте відповідь на питання: талант - це щастя чи кара? Д/з: аналіз образу головного героя оповідання.

# data[].attributes.attachment_link.title
6клас.Янко-музикант – копія

# data[].attributes.headline
Урок 41-42. Герої твору В.Короленка "Сліпий музикант"

# data[].attributes.subject
Урок 41-42. Герої твору В.Короленка "Сліпий музикант"

# data[].attributes.attachment_link.title
Герої твору В

# data[].attributes.headline
Текст оповідання "Янко музикант"

# data[].attributes.subject
Текст оповідання "Янко музикант"

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Переклад Марії Пригари

Народилося воно кволе, худеньке. Кумасі, що зібрались біля породіллі, хитали головами й над нею, й над дитиною. Ковалиха Шимонова, найрозумніша з усіх, почала втішати хвору.

- Давайте,- каже,- запалю над вами свічку; вже вам не жити, моя кумонько, вже вам треба на той світ лаштуватись. Треба б по ксьондза послати, щоб дав розгрішення.

- Еге ж! - додала інша.- А хлоп'я зараз треба охрестити: воно ксьондза не дочекається, то хоч не вмре нехрещене.

Таке кажучи, жінка запалила свічку, а тоді, взявши немовля, покропила його водою, аж воно почало мружити оченята, й мовила:

- Хрещу тебе в ім'я отця, й сина, й святого духа й даю тобі ймення Ян, а тепер, душе християнська, йди собі, звідки прийшла. Амінь!

Але душа християнська зовсім не хотіла йти туди, звідки прийшла, й залишати худеньке тільце,- навпаки, вона примусила це тільце дригати ноженятами й плакати, хоч так слабенько й жалібно, наче, як розповідали кумасі: "Кошеня чи що таке пищало".

Послали по ксьондза. Він приїхав, зробив своє й поїхав. Хворій покращало. За тиждень вона вже пішла на роботу. Хлоп'я ледве дихало, але все ж таки дихало: лише на четвертому році зозуля відкувала йому навесні хворобу, воно трохи оклигало й сяк-так дожило до десяти років.

Янко був худий і засмаглий, з великим роздутим животом і запалими щоками; лляне, майже біле волосся спадало йому на ясні витріщені оченята, що завжди поглядали на світ так, наче вдивлялися в якусь незмірну далечінь. Узимку Янко сидів у запічку й тихо плакав від холоду, а часом і від голоду, коли в матері не було чого ні в піч поставити, ні в горщик покласти. Влітку він ходив у самій сорочині, підперезаній крайкою, та в солом'янім брилі, з-під обідраних крисів якого Янко дивився, мов птах, задираючи голову вгору.

Мати, бідна наймичка, що жила, перебиваючись із дня на день, мов ластівка під чужою стріхою, може, й любила його по-своєму, але частенько била й завжди називала підкидьком. У вісім років він уже ходив підпасичем за худобою або, коли вдома не було чого їсти, збирав гриби в лісі. Як його там вовки не з'їли - один бог знає.

Це було дуже несміливе хлоп'я; як усі сільські діти, розмовляючи з чужими, воно клало пальця в рот. Люди навіть не сподівалися, що Янко виросте, а ще менше - що мати колись дочекається від нього втіхи, бо він і до роботи був незугарний. Невідомо, звідки це взялося, але Янка вабило тільке одне в світі - музика. Вона вчувалася йому скрізь, а коли хлопчик трохи підріс, то вже ні про що інше й не думав. Як піде, бувало, в ліс пасти худобу або з кошиком по ягоди, то завжди повернеться без ягід і каже шепелявлячи:

- Матусю! Так там сцось у лісі глало... Ой! Ой!

А мати йому на це:

- Грало? Ось я тобі заграю, пожди!

І справді, часом вибивала йому музику ополоником по спині. Янко лементував, обіцяв, що більше не буде, проте йому все здавалося, ніби в лісі таки й справді щось грало... Що? Хіба він знав?.. Сосни, буки, берези, вільхи - все грало; весь ліс та й годі!

Луна теж грала... В полі награвали йому билини, в садку під хатиною цвірінчали горобці, аж вишні тряслися!.. Ввечері Янко прислухався до всіх голосів на селі, і йому, певне, здавалося, ніби грає все село. А коли послали хлопчика до роботи - розкидати гній, то йому навіть вітер грав у вилах.

Побачив раз економ, що Янко стоїть із розпатланим чубом і слухає, як вітер грає у дерев'яних вилах... побачив і, скинувши з себе ремінь, дав йому доброї прочуханки. Але й це не допомогло... Люди його прозивали "Янко-музикант". Навесні він тікав із дому - робити сопілки біля струмка. Вночі, коли кумкали жаби, деркачі кричали на луках, птах бугай озивався по росі, коли півні співали попідтинню, він навіть спати не міг, усе лежав і слухав; і хто його знає, яка там йому вчувалася музика...

Навіть у костьол мати не могла брати його з собою, бо тільки-но орган загуде або заспіває солодким голосом - у дитини так туманіли очі, наче вона була вже не на цьому, а на тому світі...

Сторож, котрий ходив уночі селом та, щоб не заснути, лічив зорі в небі або розмовляв тихенько з собаками, бачив не раз білу Янкову сорочку, коли він прокрадався поночі до корчми. Певна річ, не до корчми ходив він, а тільки під корчму. Там він слухав, причаївшись під стінкою. Люди танцювали "обертаса". Часом якийсь парубок вигукував: "У-га!"; чути було тупіт чобіт, дівочі голоси: "Ну, що ж!" Скрипки співали тихо: "Будем їсти, будем пити, будем веселитись!", а контрабас вторував їм поважно: "Як бог дасть! Як бог дасть!" Вікна іскрились світлом, кожна балка в корчмі, здавалося, також тремтіла й співала, а Янко все слухав...

Що б він тільки не дав, аби мати таку скрипку, яка тоненько награє: "Будем їсти, будем пити, будем веселитись!" Такі співучі дощечки! Та ба! Де ж їх дістати? Де їх роблять? Коли б йому принаймні дозволили хоч раз узяти скрипку в руки!.. Та де там! Йому можна було тільки слухати, от він і слухав, аж поки голос сторожа не озивався за ним із темряви:

- А чи не підеш ти додому, ледащо?

Тоді Янко чимдуж утікав додому, а за ним линув у темряві голос скрипки: "Будем їсти, будем пити, будем веселитись!" - і поважний голос контрабаса: "Як бог дасть! Як бог дасть! Як бог дасть!"

Не було для Янка більшого свята, як слухати скрипку чи то на зажинках, чи то на якомусь весіллі. Він залазив потім на піч і не обзивався цілими днями, мов кіт, зиркаючи з темряви блискучими очима. Якось він змайстрував сам собі скрипку з дранки та кінського волосу, але вона не хотіла грати так гарно, як та в корчмі: ця скрипка бриніла тихо-тихесенько, наче мушка або комарик. Янко, проте, грав на ній з ранку до вечора, хоч діставав за те стільки штурханів, що кінець кінцем став схожий на оббите зелене яблуко. Але така вже була в нього вдача. Хлопчик худнув, тільки живіт у нього був завжди великий і роздутий; чуприна ставала дедалі густіша, очі розкривалися ширше й ширше, хоч найчастіше бували повні сліз. А щоки й груди западали все глибше...

Янко був не схожий на інших дітей, швидше він нагадував свою скрипку з дранки, яка ледве бриніла. В переднівок він мало не вмер із голоду, бо живився лише морквою, а також бажанням мати скрипку. Але це бажання не принесло йому добра.

Один лакей у панськім маєтку мав скрипку. Інколи смерком він грав на ній, щоб сподобатися покоївці. Янко часом підповзав поміж лопухами аж до відчинених дверей буфетної, аби тільки подивитися на ту скрипку. Вона висіла на стінці якраз напроти дверей. Вся душа хлопчикова линула з очей до тієї скрипки; скрипка здавалась йому чимось недоторканним і святим. А проте він хотів хоч раз узяти її в руки або хоч придивитися зблизька... Бідне маленьке дитяче серце тремтіло, повне щастя від самої цієї думки.

Одної ночі в буфетній нікого не було. Пани давно жили за кордоном, будинок стояв порожній, лакей завжди сидів у кімнаті покоївок. Янко, причаївшись у лопухах, довго дивився крізь відчинені двері на мету всіх своїх бажань. Повний місяць скоса заглядав через вікно в кімнату, вимальовуючи на стіні великий ясний квадрат. Цей квадрат помалу наближався до скрипки, аж поки освітив її всю. У темряві хлопцеві здавалося, ніби від скрипки лине срібне сяйво, а надто опуклі лінії її були освітлені так яскраво, що Янко ледве міг на неї дивитися. В місячному сяйві було видно все: вигнуті боки скрипки, струни, загнутий гриф. Кілочки на ній блищали, мов світлячки, а смичок, що висів поряд, скидався на срібний прут...

Ой! Яке це все було гарне й справді чарівне! Янко дивився на скрипку все жадібніше. Скулившись у лопухах, спершись ліктями на худі коліна, з розкритим ротом, він дивився й дивився, не відриваючи очей. То страх спиняв його на місці, то якась непереможна сила штовхала Янка вперед. Чари це були, чи що?.. Здавалося, освітлена скрипка наближалася з темряви, підпливала до хлоп'яти. Часом вона ніби мерхла, щоб знов засвітитися ще дужче. Чари, справжні чари! Тим часом війнув вітер, тихо зашуміли дерева, зашелестіли лопухи, й хлопчик виразно почув: "Іди, Янку! В буфетній нема нікого... Іди, Янку!.."

Ніч була ясна, місячна. В саду над ставком заспівав соловейко, виводячи то тихо, то голосніше: "Іди! Підійди! Візьми!" А поважна дрімлюга тихо облетіла навколо голови дитини й гукнула: "Янку, ні! Ні!" Але дрімлюга відлетіла, а соловейко залишився, й лопухи шелестіли чимраз голосніше: "Там нема нікого!" Скрипка засяяла знову.

Бідне маленьке скулене тільце обережно посунулось уперед, а соловейко тихесенько виводив: "Іди! Підійди! Візьми!"

Біла сорочечка вже мелькала біля самих дверей. Чорні лопухи не затуляли її. На порозі кімнати чути було, як швидко дихали слабі груди дитини. Ще хвилина - біла сорочка зникла, вже тільки одну босу ніжку видно за порогом. Даремно дрімлюга пролітає ще раз, гукаючи: "Ні! Ні!" - Янко вже в буфетній.

Закумкали раптом величезні жаби на ставку, ніби злякавшись чогось, та незабаром змовкли. Перестав виспівувати соловейко, не шелестіли лопухи. Янко ступав тихо, обережно, але тут його охопив страх. Там, у лопухах, він почував себе наче вдома, а тут - мов дике звірятко в пастці. Рухи його стали рвучкими, подих - коротким і свистячим, до того ж Янка знов оповила темрява. Тиха літня блискавиця, майнувши із заходу на схід, освітила ще раз кімнату і Янка, що завмер навкарачки перед скрипкою, задерши голову. Але блискавиця згасла, місяць заслонила хмарка, і вже нічого не було ні видно, ні чути.

Та за хвилину в темряві полинув тихий плачливий звук, ніби хтось необережно доторкнувся до струн,- і раптом...

Якийсь грубий заспаний голос гнівно спитав із кутка кімнати:

- Хто там?

Янко затаїв подих, але грубий голос спитав ще раз:

- Хто там?

Одсвіт сірника замиготів на стіні, стало видно, а потім... О боже! Залунала лайка, удари, плач дитини, лемент: "Ой, не буду!" Замиготіло світло у вікнах, загавкали собаки, знявся галас у всьому домі...

На другий день бідний Янко вже стояв перед судом у старости.

Чи будуть його судити як злодія? Напевно.

Глянули староста й засідателі, як він стоїть перед ними з пальцем у роті, з витріщеними, зляканими очима, малий, худий, затурканий, не розуміючи, де він і чого від нього хочуть... Як тут судити такого бідолаху, що має десять років і ледве на ногах тримається? В тюрму його посадити, чи що?..

# data[].attributes.attachment_link.title
Янко-музикант - Генрик Сенкевич, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Переклад Марії Пригари Народилося воно кволе, худеньке. Кумасі, що зібрались біля породіллі, хитали головами й над нею, й над дитиною. Ковалиха Шимонова, найрозумніша з усіх, почала втішати хвору. - Давайте,- каже,- запалю над вами свічку; вже вам не жити, моя кумонько, вже вам треба на той світ лаштуватись.

# data[].attributes.headline
Біографія і творчість Генрика Сенкевича

# data[].attributes.subject
Біографія і творчість Генрика Сенкевича

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
ГЕНРІК СЕНКЕВИЧ
(1986-1916)
Польський письменник Генрік Сенкевич походив із збіднілої шляхетської родини. Навчався у 1866-70 роках на медичному та історико-філологічному факультетах у Головній школі (з 1869 - Варшавський університет).
З ім'ям Генріка Сенкевича пов'язані досягнення польського історичного роману, а також роману психологічного та новели.
Літературну діяльність він розпочав вже у студентські роки...
Читати повністю →

# data[].attributes.attachment_link.title
Сенкевич Генрик - біографія, життя та творчість, біографічні статті

# data[].attributes.attachment_link.description
ГЕНРІК СЕНКЕВИЧ (1986-1916) Польський письменник Генрік Сенкевич походив із збіднілої шляхетської родини. Навчався у 1866-70 роках на медичному та історико-філологічному факультетах у Головній школі (з 1869 - Варшавський університет). З ім'ям Генріка Сенкевича пов'язані досягнення польського історичного роману, а також роману психологічного та новели. Літературну діяльність він розпочав вже у студентські роки...

# data[].attributes.headline
Зв'язок Володимира Короленка з Україною

# data[].attributes.subject
Зв'язок Володимира Короленка з Україною

# data[].attributes.body
Інтерактивна вправа для знавців географії та літератури.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Зв'язок Володимира Короленка з Україною

Короленко підтримував українську мову, деяких українських письменників. Дружба була між ним та Панасом Мирним,П. Грабовським,М. Коцюбинським. Тема України посідає значне місце в оповіданнях "Ліс шумить", "У поганому товаристві", "Без язика", повісті "Сліпий музикант" та ін.

Увічнення пам'яті в Україні

Житомир

Полтава

Рівне

Кримський півострів

Зв'язок Володимира Короленка з Україною

Увічнення пам'яті в Україні

# data[].attributes.attachment_link.title
Володимир Короленко і Україна by Nataliia Riabukha on Genially

# data[].attributes.attachment_link.description
Зв'язок Володимира Короленка з Україною Короленко підтримував українську мову, деяких українських письменників. Дружба була між ним та Панасом Мирним,П. Грабовським,М. Коцюбинським. Тема України посідає значне місце в оповіданнях "Ліс шумить", "У поганому товаристві", "Без язика", повісті "Сліпий музикант" та ін.

# data[].attributes.headline
Гра за повістю В.Короленка "Сліпий музикант"

# data[].attributes.subject
Гра за повістю В.Короленка "Сліпий музикант"

# data[].attributes.body
Дізнайся, чи уважний ти читач?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Чи знаю я героїв твору В.Короленка "Сліпий музикант"?

Вперед

Петро

Евеліна

Анна Михайлівна

Хто це? "Тонка й багата нервова організація"

Наступне питання

Вірно!

Іохим

Максим

Петро

Хто це? "Скільки тонкого почуття", "зірке око українця-дударя"

Наступне питання

Молодець!

Максим

Дзвонар

Іохим

Хто це? "Єретик і забіяка", "людина дуже приємної вдачі й великого розуму"

Наступне питання

Вірно!

Евеліна

Анна Михайлівна

Служка

Хто це? "Крихітна доросла жінка", "недитяча розсудливість"

Наступне питання

Правильно!

Анна Михайлівна

Евеліна

Петро

Хто це? "як підстрелена птаха", " добре серце"

Наступне питання

Так!

Дзвонар

Петро

Ставрученко

Хто це? "обличчя... сердите і бліде", "молодий тонкий послушник"

Наступне питання

Так!

Природа

Музика

Пісня

Що це? "Велика, могутня", "тихий шепіт степової трави", "трель жайворонка"

Результати

Так!

Спробуй знову

О, ні!

Результати

6-7 Знаєш текст!

0-5 Перечитай твір

Play again

Not bad(5-7 Correct)Lorem ipsum dolor sit amet, consectetur adipiscing elit, sed do eiusmod tempor incididunt ut labore et dolore magna aliqua. Ut enim ad minim veniam, quis nostrud exercitation ullamco laboris nis.

You should study more(0-4 Correct)Lorem ipsum dolor sit amet, consectetur adipiscing elit, sed do eiusmod tempor incididunt ut labore et dolore magna aliqua. Ut enim ad minim veniam, quis nostrud exercitation ullamco laboris nis.

# data[].attributes.attachment_link.title
Чи знаю я героїв твору В.Короленка "Сліпий музикант"? by Nataliia Riabukha on Genially

# data[].attributes.attachment_link.description
Чи знаю я героїв твору В.Короленка "Сліпий музикант"? Вперед Петро Евеліна Анна Михайлівна Хто це? "Тонка й багата нервова організація" Наступне питання Вірно! Іохим Максим Петро Хто це? "Скільки тонкого почуття", "зірке око українця-дударя" Наступне питання Молодець! Максим Дзвонар Іохим Хто це? "Єретик і забіяка", "людина дуже приємної вдачі й великого розуму" Наступне питання Вірно!

# data[].attributes.body
Уважно перегляньте матеріал уроку, випишіть у зошит визначення, прочитайте 6 розділ повісті

# data[].attributes.attachment_link.title
ТЕМА МИСТЕЦТВА у повісті В

# data[].attributes.body
Перегляньте матеріал уроку, виконайте д/з

# data[].attributes.attachment_link.title
Пошук головним героєм свого місця у світі

# data[].attributes.body
Уважно прочитайте матеріал, виконайте завдання

# data[].attributes.body
Уважно перегляньте матеріал, виконайте д/з

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Довкілля в зв'язку з героєм оповіданняДжека Лондона "Жага до життя"

Що я відчуваю?

Асоціації

Які вони - головні герої?

З-Х-Д

Коментоване читання

Мікрофон

Онлайн-тестування

Читаю картину

- розумітиму, навіщо автор використовуєописи природи;- порівнюватиму описи довкілля й стану героя;- висловлю свою думку про прочитаний твір

Ваші асоціації до слова "жага"

Уявіть себе в ролі письменника і доберіть1-2 епітети або порівняння, щоб описати фізичне виснаження людини:наприклад, безсила людина.

Чому автор використав, а ми говоримо про природу, пейзажні замальовки, довкілля, коли аналізуємо текст?

Знайти описи природи, пейзажні замальовки, картини довкілля. Зачитати їх і порівняти зі станом людини.

Які завдання ставилися перед уроком?Що вдалося зробити?Що запам'яталося найбільше?

Перейдіть за посиланням і виконайте тестування

"Читаємо картину"- Перейти за посиланням і переглянути картини відомого американського художника Рокуелла Кента.-Відповісти на питання: чи схожі картини художника на пейзажі Джека Лондона? Чому?

Виберіть зображення, яке відповідає вашому настрою зараз, поясніть свій вибір.

Що я відчуваю?

Виберіть зображення, яке відповідає вашому настрою зараз, поясніть свій вибір.

Які вони - головні герої?

Уявіть себе в ролі письменника і доберіть 1-2 епітети або порівняння, щоб описати фізичне виснаження людини: наприклад, безсила людина.

виснаженийнездібнийголоднийвтомлений"неживий"майже мертвийзнесилений"втрачає свідомість""має запалення"слабосилийохляв до краюприсмертна людинанесприятливий до болю

Чому автор використав, а ми говоримо про природу, пейзажні замальовки, довкілля, коли аналізуємо текст?

Пейзаж -цеопис природи, будь-якого незамкнутого простору зовнішнього світу.Існують:- статичні (спокійне, врівноважене зображення природи),- динамічні (під час вирування стихійних сил).За тематикою поділяються на:- степовий,- лісовий,- мариністичний (опис моря),- урбаністичний (опис міста),- індустріальний (опис заводів, шахт).

Пейзаж- це опис природи, будь-якого незамкнутого простору зовнішнього світу.Існують:- статичні пейзажі (спокійне, врівноважене зображення природи),- динамічні (під час вирування стихійних сил).За тематикою поділяються на:- степовий,- лісовий,- мариністичний (опис моря),- урбаністичний (опис міста),- індустріальний (опис заводів, шахт).

ЗНАЮ - ХОЧУ ДІЗНАТИСЯ - ДІЗНАВСЯ

Коментоване читання

...Він зіщулився, стоячи посеред молочно-білого шумовиння, так ніби вся оця неозора безодня пригнітила його своєю нездоланною силою й жаским спокоєм...Світова література: підруч. для 6 кл. ЗНЗ/ О.М.Ніколенко, К.: Грамота, 2014.-с.119

Знайти описи природи, пейзажні замальовки, картини довкілля. Зачитати їх і порівняти зі станом людини.

Простори Півночі

"Біла тиша"

Одноманітна пустеля

Страшна пустка

Море моху

Похмурі горби

Запона тумана і мли

Дотлівало сонце

Невесела картина

Описи тварин і птахів

Неозора безодня

Домашнє завдання

"Читаємо картину"- Перейти за посиланням і переглянути картини відомого американського художника Рокуелла Кента.- Відповісти на питання: чи схожі картини художника на пейзажі Джека Лондона? Чому?

Мікрофон

Які завдання ставилися перед уроком?Що вдалося зробити?Що запам'яталося найбільше?

Онлайн-тестування

https://4read.org/352-dzhek-london-zhaga-do-zhittja.html

Посилання на аудіо книгу

Х/ф "Жага до життя", 2012

https://knigoport.com/zhivopis/9014-rockwell-kent-masters-of-world-painting-rokuell-kent-5730001339.html

https://www.bl-school.com/blog/rockwell/

https://cutt.ly/uOGSp61

https://cutt.ly/iOGFbXJhttps://www.artstation.com/artwork/KR5kB

# data[].attributes.attachment_link.title
Довкілля у зв'язку з героєм оповідання Джека Лондона "Жага до життя" by Nataliia Riabukha on Genially

# data[].attributes.attachment_link.description
Довкілля в зв'язку з героєм оповіданняДжека Лондона "Жага до життя" Що я відчуваю? Асоціації Які вони - головні герої? З-Х-Д Коментоване читання Мікрофон Онлайн-тестування Читаю картину - розумітиму, навіщо автор використовуєописи природи;- порівнюватиму описи довкілля й стану героя;- висловлю свою думку про прочитаний твір Ваші асоціації до слова "жага" Уявіть себе в ролі письменника і доберіть1-2 епітети або порівняння, щоб описати фізичне виснаження людини:наприклад, безсила людина.

# data[].attributes.body
Виконайте завдання, переглянувши презентацію

# data[].attributes.attachment_link.title
Характеристика героїв оповідання Джека Лондона «Жага до