# data[].attributes.attachment_link.title
Canciones de la Guerra Civil Española   Si me quieres escribir

# data[].attributes.body
George Orwell

# data[].attributes.body
Propaganda durant de la revolució.

# data[].attributes.attachment_link.entities[].name
Oficina de Información y Propaganda de la CNT

# data[].attributes.attachment_link.entities[].name
LA GRAN HISTORIA DE LA GUERRA CIVIL ESPAÑOLA

# data[].attributes.attachment_link.entities[].name
del Gabinete de Cine del Consejo de Aragón

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Cine anarquista español. Una mirada al infinito

# data[].attributes.attachment_link.title
Reportaje del movimiento revolucionario en Barcelona (1936)

# data[].attributes.attachment_link.description
Este documental está considerado como el primero rodado durante la Guerra Civil. Su filmación tuvo lugar en las calles de Barcelona entre el 19 y el 24 de julio de 1936 y su producción fue asumida por la recién creada Oficina de Información y Propaganda de la CNT.

# data[].attributes.body
Grup de milicians de la FAI .

# data[].attributes.body
Enric Arthur Blair, conegut pel seu pseudònim George Orwell, va néixer a la Índia el 25 de juny de 1903 i va morir el 21 de gener de 1950 . Va ser un escriptor i periodista anglès. Està considerat com uns dels millors crítics socials de l' era moderna. Entre els seus llibres més famosos, "1984", "La rebel·lió dels animals" , "Homenatge a Catalunya", en la qual es basa en la seva experiència al bandol republicà. Va estudiar en el col·legi d' Eton, i després va formar part de la ràdio anglesa (1943) . L' any 1949 va escriure "1984", una obra de ficciò en la qual va descobrir un nou tipus de societat controlada per mètodes burocràtics i polítics.

# data[].attributes.headline
George Orwell, Homenatge a Catalunya, 1938.

# data[].attributes.subject
George Orwell, Homenatge a Catalunya, 1938.

# data[].attributes.body
"Era la primera vegada que em trobava en una ciutat on manava la classe obrera. Pràcticament tots els edificis importants havien estat ocupats pels treballadors i apareixen decorats amb banderes vermelles o amb la bandera vermella i negra dels anarquistes; les parets eren plenes de dibuixos amb la falç i el martell i de les inicials dels partits revolucionaris; gairebé totes les esglésies havien estat saquejades i les imatges cremades. Equips d'obrers es dedicaven a enderrocar sistemàticament els temples. Totes les botigues i els cafès exhibien una inscripció fent constar que havien estat col·lectivitzats; fins i tot els enllustradors de sabates havien estat col·lectivitzats i s'havien pintat les caixes de vermell i negre. Els cambrers i els dependients et miraven a la cara i et tractaven de tu a tu. Les locucions verbals de tipus servil i fins i tot cerimonial havien desaparegut temporalment. Ningú no deia "senyor" o "don", i ni tan sols "vostè"; tothom es tractava de "camarada" i de "tu" i deia "Salut!" en comtes de "Bon dia" [...]

No hi havia automòbils particulars, perquè tots havien estat requisats, i tots els tramvies i els taxis i bona part de la resta de vehicles de transport apareixien pintats de vermell i negre. Pertot arreu es veien cartells revolucionaris, que flamejaven en les parets en llurs colors vermells i blaus purs, que feien que els pocs anuncis que quedaven semblessin taques de fang. Al llarg de la Rambla, l'ampla artèria central de la ciutat , per on la multitud circulava constantment amunt i avall, els altaveus bramaven cants revolucionaris tot el dia i bona part de la nit. I el més sorprenent de tot era l' aspecte d' aquesta multitud. En aparença era una ciutat on les classes riques havien deixat pràcticament d' existir. A part d' un petit nombre de dones i d'estrangers, no es veia gent "mudada". Gairebé tothom portava roba de feina o granota blava , o alguna variant de l' uniforme milicià".

# data[].attributes.body
Orwell es sorprèn perquè era la primera ciutat on la classe obrera manava. Quasi tots els edificis pertanyien a als treballadors, i molts objectes estaven decorats amb banderes vermelles o amb la bandera vermella i negra dels anarquistes. Inclòs alguns tramvies , taxis i bona part de la resta dels vehicles particulars pintats de vermell i negre. Les botigues havien estat col·lectivitzades, també eren plenes de dibuixos o inicials dels partits revolucionaris, també va veure esglésies saquejades i després cremades, també el va sorprendre que gairebé tothom portés l'uniforme milicià. Hi havia cartells revolucionaris per tot arreu i sonaven els altaveus dia i nit amb els cants revolucionaris.