# data[].attributes.headline
10.11.22р.Простий і доступний ремонт фототехніки.Поради щодо використання сучасних фотоматеріалів.

# data[].attributes.subject
10.11.22р.Простий і доступний ремонт фототехніки.Поради щодо використання сучасних фотоматеріалів.

# data[].attributes.body
https://photo-parts.com.ua/uk/customers-ua/55-top-20-dslr-repairs

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
За п'ять років збору статистики по ремонтам різної фототехніки накопичилося безліч корисної інформації щодо типових несправностей і "живучості" фотоапаратів, об'єктивів і спалахів. Статистика виписана на 01.06.2018.

Інформація в даній статті відсортована по частоті влучень апаратів в ремонт. Відразу обмовимося, що велика кількість потрапляють в ремонт примірників певної моделі не обов'язково означає якийсь дефект виробництва або типовий дефект. Дуже може бути, що дана модель вкрай популярна у фотолюбителів (як, наприклад, китовий об'єктив Nikon 18-55 VR), або вкрай ліквідна на вторинному ринку і ремонтується "до останнього" (як легендарні Canon 5D або Nikon D700). У статті ми обов'язково вкажемо, що призвело до частих "влучань" до ремонту, популярність або якийсь прорахунок інженерів.

Отже, абсолютне перше місце серед всієї фототехніки, що надійшла на ремонт, займає Nikkor 18-55 VR зі 137 випадками ремонту.

З цим показником він переплюнув навіть найбільш ламку "мильницю" Olympus FE340, що говорить про просто дивовижну кількість цих об'єктивів на руках. З чим же приходять в ремонт ці об'єктиви? Так, заводські недоробки є, але найбільша кількість даних об'єктивів в ремонт приходить через порушення умов експлуатації. Іншими словами - кидають. Якщо такий об'єктив з фотоапаратом впустити трохи навскіс, ламається байонет. Об'єктив неможливо встановити на камеру, він вивалюється. Якщо упустити на передню лінзу, розлітаються напрямні втулки передньої лінзи. Передня лінза сильно бовтається, іноді заклинює трансфокатор, фокус. Довільний край кадру "милить". Їх заміна обійдеться дорожче заміни байонета. Ці два дефекту сміливо можна віднести до слабких місць даного об'єктива. Тому порада власникам просто - не кидайте свою техніку. Рідше, але все ж статистично відчутно, відбувається відмова ультразвукового двигуна фокусування. Симптоми - відмова фокусуватися, можливий скрип при фокусуванні замість самої фокусування. Цей дефект найбільше б'є по кишені, новий двигун обходиться в порівнянну ціну з справним вживаним об'єктивом.

Впевнене друге місце по частоті потрапляння в ремонт - Canon 5D - 109 апаратів.

Невже це погана і ненадійна камера? Зовсім ні, "п'ятак" свого часу зробив величезний прорив, подарувавши повнокадровий сенсор масам. І сьогодні це найдоступніший повонокадровий фотоапарат для початківця фотографа. Нехай деякі технічні параметри не дотягують навіть до сучасних бюджетних дзеркалок, картинку камера дає відмінну. Але вік і пробіги змушують перший 5D бувати дуже часто в сервісі.
Типових слабких місць вистачає. Найпростіше і легко ремонтується: вихід з ладу шторки затвора. Шторки коштують трохи, робота по їх заміні налагоджена і не вимагає подальшого юстування фотоапарата. Вихід механіки затвора з ладу цілком теж зустрічається, і тут ми змушені засмутити власників "первоп'ятаків". Нових затворів для заміни вже не дістати. Canon припинив підтримку цієї моделі ще в 2014 році, і з тих пір всі залишки нових затворів вже розпродані. Залишилися вживані і відновлені затвори в зборі. Вони повернуть працездатність фотоапарата, але гарантію на подальший пробіг вони не дадуть.
Наступна загальна хвороба цього фотоапарата - відвал дзеркального елемента від оправи. Сама по собі проблема не страшна, дзеркало відмінно вклеюється на місце, додатково встановлюються упори, що не дають дзеркалу вискочити повторно. Однак, нам часто трапляються фотоапарати з дзеркалом, залитим суперклеєм, без дзеркального елемента, дуже подряпаним дзеркалом. У таких випадках ремонт обходиться трохи дорожче.
На великих пробігах (більш 200к) дуже часто тріскається оправа дзеркала. Дзеркало не піднімається повністю, залишаючи чорну смугу знизу кадру. Це важка несправність, яка надійно не ремонтується, крім як заміною всього дзеркала на нове. Окремо дзеркало не поставлялося, і всі варіанти - це різного ступеня старі запчастини. Якщо власник бажає встановити нову запчастину, ми пропонуємо міняти весь дзеркальний механізм в зборі.

Для любителів почистити матрицю ця модель також містить сюрприз, у Canon 5D небезпечно чистити матрицю будь-яким контактним способом. Фільтр перед матрицею настільки ніжний, що дряпається дивно добре навіть з максимумом пересторог. Мало нам довелося побачити матриць з ідеальною поверхнею. На жаль, цей дефект не усунути, новий фільтр матриці або матрицю за прийнятні гроші знайти неможливо.
Решта дефектів не так часто зустрічаються, щоб говорити про "тіповуху", але ми їх перерахуємо:
- не читає карту пам'яті. Причина: загнуті або зламані піни картоприймача. Ремонт: заміна окремих пинів.
- не включається після оновлення ПЗ. Причина: недосконала прошивка аналогової частини, може бути стерта навіть при перемиканні фотоапарата в сервісний режим. Ремонт: заміна плати D-PCB або мікросхем флеш-пам'яті.
- видає страшні звуки при установці батареї і не взводить дзеркало. Причина: знос мотора з шестернею в блоці взводу дзеркала і затвора. Ремонт: заміна двигуна з шестернею на нові.

Якщо на першому місці в нашому чарті стояв кутовий об'єктив Nikon, то де ж симетрична відповідь від Canon? На третьому місці якраз такий. Canon 18-55 IS - 105 звернень.

Не будемо давати оцінку якості цього кита з точки зору фото (він дуже простий по конструкції, навіть примітивний), але скроєний він міцніше Никонівського побратима. Падіння переживає куди як простіше. При ударі в редукторі автофокусу гарантовано ламаються зуби у двох шестерень. Ремонт такої несправності нескладний і недорогий.
Пластиковий байонет у canon майже не ламається.
Але ідеальних об'єктивів не існує, і цей має слабке місце з народження - шлейф автофокусування. Від інтенсивного крутіння "зумом" він переломлюється досить скоро, викликаючи відмову системи фокусування. Мотор стоїть при спробі сфокусуватися, але якщо "хобот" об'єктива провернути до упору проти годинникової стрілки, об'єктив одноразово сфокусується. Власників має тішити, що ремонт простий і не дорогий.

4 місце - Nikon D3100 - 87 звернень, Nikon D5100 - 57 звернень.

Ці фотоапарати займають перші рядки нашого рейтингу не через погану конструкції, а через величезну популярність у народу. D3100 і D5100 мають майже однакову конструкцію, і дефекти теж однакові. Слабких місць, в принципі, ці фотоапарати не мають зовсім. Вони працюють і працюють, поки господар його не стукне або не втопить.
80% звернень з цим фотоапаратом відбувається після удару, на екрані горить напис "натисніть спускову кнопку ще раз", при цьому дзеркало не піднімається. Причина такого дефекту в клині механізму дзеркала, ремонт не вимагає заміни запчастин і виконується максимально швидко. Рідше після удару злітають шторки затвора з важелів, фотографії виходять чорні або з смугами. Ремонт так само не є великою проблемою. Іноді після хорошого струсу відмовляє режим LiveView, хоча звичайний режим працює. Причина в контактах програмної шестерні, які не розраховані на великі удари. Більше типових несправностей нам згадати не вдалося, а більшу частину звернень складають "потопельники" і жертви некомпетентного ремонту.

На п'ятому місці ще один "кит" - Nikon 18-105 VR, 85 звернень.

Вкрай вдалий об'єктив, хоч і не без "фірмових" слабких місць.
Це, головним чином, пластиковий байонет (такий же як і у 18-55, міняти просто і не дорого).
Друга фірмова болячка пов'язана з ультразвуковим двигуном фокусування, які виходять з ладу абсолютно непередбачувано і часто. Але так як об'єктив дорожче і краще 18-55, мотор тут міняти однозначно варто.
З особливостей також відзначимо слабку діафрагму, яка охоче розсипається при ударах. Якщо продовжити використання об'єктива і змінювати фокусну відстань, ремонт цього дефекту ускладнюється тим, що пелюстки (7 штук) встигають пережуватися механізмом, і їх треба міняти повністю або частково.

6. Canon 5D Mark 2 - 76 звернень.

Безперечний "хіт" Canon, гідна заміна Canon 5D. Всі без винятку слабкі місця першого "п'ятака" враховані і доопрацьовані. Та й загального в конструкції з Canon 5D там немає нічого, крім шторок затвора. Все в цьому фотоапараті відмінно: дзеркало не вивалюється (встановлені металеві притискні пластини), не тріскається, затвор механічно непоганий.
Найпоширеніший дефект - поломка шторок затвора. Вони повторюють конструкцію попередника, і так же легко ламаються. Але відбувається це досить непередбачувано, і на пробігу в 80 тисяч кадрів, і 480 тисяч. Загалом, до слабких місць цю несправність віднести не можна.
Решта випадків ремонту вкрай різноманітні, і в основному є наслідком активного або недбалого використання.
- не бачить карту CF (загальна несправність всіх камер з картою CompactFlash)
- не переходить в режим LiveView і не зберігає кадр (проблема з платою живлення)
- не включається після удару / попадання вологи і т.п.
- помилка затвора (помилка 30) при механічно справному затворі (дефект електроніки затвора)

Окремий тип ремонтів - відновлення та налаштування фотоапарата після майстрів з низькою кваліфікацією. Справа в тому, що цей фотоапарат вже містить масу точок юстування, і навіть заміна шторок затвора без повторної юстування матриці не може бути виконана. Роз'єми дисплея і клавіатури трохи хліпковаті, і легко ламаються недосвідченими ремонтниками. У цю модель (не кажучи про більш нові) ми не радимо лазити самостійно навіть заради дрібного ремонту, занадто багато там можна наламати або розстроїти.

7. Пара Nikon D80 і Nikon D90 - по 75 звернень

Незважаючи на різні покоління, дефекти у них спільні. D80 - заводська недоробка програмної шестерні, просто розвалюється з часом. Дефект проявляється у вигляді постійної помилки на ч/б дисплеї (err), яка не прибирається натисканням на кнопку спуска. Ремонт не вимагає заміни деталей, і не викликає проблем.
І у D80 і у D90 згодом тріскається шестерня на валу двигуна взводу затвора і дзеркала. При спробі зробити кадр дзеркало стоїть на місці, а мотор видає безпорадне дзижчання. Дефект масовий, але шестерні доступні для заміни.
У Nikon D90 змінена конструкція шторок затвора, і вони ламаються кілька частіше, ніж на фотоапаратах такого ж класу.

8. Nikon D700 - 70 ремонтів.

Незважаючи на поважний вік, семисотка залишається актуальним і дуже серйозним фотоапаратом з претензією на про- рівень.
Запас міцності феноменальний, і гарантійний пробіг цей фотоапарат виходжує без проблем. Але на момент написання статті залишилося мало примірників Nikon D700 з пробігами менше 150 тисяч спрацьовувань. Багато "тушок" переступили 500-тисчний кордон. На такому пробігу, звичайно ж, вилазять типові проблеми.
Залипає дзеркало в верхньому положенні - гарантований дефект після 150-200 тисяч кадрів. Причина - вироблення в силуміновому кулачку взводу дзеркала.
Оцінити ступінь зносу дуже просто, достатньо без об'єктива притиснути важіль діафрагми вниз, і зробити спуск. Якщо дзеркало залипнуло - фотоапарату ходити ще тисяч 20-30, після дзеркало буде залипати завжди.
Ремонт в даному випадку полягає в заміні силумінового ексцентрика на сталевий. Заміна буде ходити без зносу до кінця служби фотоапарата.
Затвор, всупереч поширеній думці власників, виходить з ладу дуже рідко. Нам траплялися фотоапарати з більш ніж мільйонним пробігом і рідним затвором. Така надійність обумовлена конструкцією затвора, вона складна, надлишкова і ґрунтовна. Але за величезний гарантований пробіг є своя плата, новий затвор або шторки затвора коштують набагато дорожче, ніж у аналогічних фотоапаратів. Слабкі місця є і в цьому вузлі, часто ламається металева вилка утримання першої шторки. Симптоми - помилка на верхньому дисплеї і темний кадр, видно, що затвор зводиться, але не відкривається. Втішає, що така неприємність загрожує вже дуже "побіглим" фотоапаратам, за нашою статистикою раніше 300-400 тисяч затвори летять рідко.
Гумки це загальна проблема всіх Ніконов, але у D700 ця проблема вилазить першою. Гумка під хват розбухає, відклеюється і починає заважати. Способи відновлення розмірів за допомогою розчинників діють не дуже, а китайські копії погано приклеюються до металу корпусу. Нові оригінальні гумки можуть неприємно здивувати ціною будь-кого.
З іншими несправностями цей фотоапарат практично не приходить в ремонт.
Висновок: Лагодити Nikon D700 дорого, хоча і робити це доведеться рідко.

9. Nikon D7000 - 54 ремонту.

Фотоапарат нової хвилі, спадкоємець Nikon D90. На жаль, яскрава ілюстрація принципу "новий - не означає краще". З споживчої точки зору D7000 і його со-платформеннікі Nikon D7100, D7200 хороші. З точки зору надійності тут присутній якийсь регрес.
Переважна кількість цих камер приходять в ремонт з дефектом затвора на досить скромних пробігах - проблеми починаються у цифри 90-120 тисяч. Ламаються шторки затвора, механізм взводу затвора.
Проблема в ремонті одна - нових шторок на заміну просто немає, і користувач стоїть перед вибором, ставити вжив. затвор в зборі (помірно дорого), або ставити новий затвор (відчутно дорого). Проміжних варіантів поки немає.
До дефектів ми б віднесли не надто точну систему автофокусу, яка, до того ж, дає відчутний промах згодом. Почасти це компенсується поправкою в меню, частково - своєчасної чищенням дзеркал і датчика фокусування.

10. Nikon D40, D40x, D60 - близько 80 ремонтів в сумі.

Актуальність даного фотоапарата сьогодні низька, ремонти набігли швидше в минулому.
Але у цих камер є один, зате 100% повторюваний дефект. На пробігу 25-30 тисяч зношується двигун взводу дзеркала, камера видає напис "натисніть кнопку спуску ще раз". Ремонт полягає в заміні мотора на наступні 20-30 тисяч знімків. Чому так? Двигун працює з реверсом на підйом і опускання дзеркала, в крайніх положеннях відчуваючи підвищене навантаження, яке прискорює знос.

11. Спалах Canon 580EXII: 45 влучень в ремонт.

Всі спалахи без винятку раз в два-три роки потрапляють в ремонт на заміну лампи, це витратний матеріал. Цю статистику тут відображати марно, але дана спалах приходить на ремонт частіше за інших з відмовою режиму TTL і дільника потужності. При будь-яких обставинах відбувається "пих" на повну потужність. Причина - пробою регулюючого IGBT транзистора через конструктивні недоробки блоку лампи. Дефект приходить після використання спалаху в режимі високошвидкісної синхронізації. Ремонт полягає не тільки в заміні транзистора, а й в переробці вузла лампи.

12. Фотоапарати Canon 600D, Canon 550D. За 40 звернень.

Аматорські масові фотоапарати, без явних слабких місць. Але за низьку ціну фотоапарата користувач платить невисокою надійністю. Найслабший вузол - шторки затвора. Причому їх поламки відбувається досить непередбачувано, траплялися апарати з пробігом пару тисяч і дефектом шторок, а траплялися з пробігом більше 50 тисяч. На щастя, дефект усунути досить просто, нові шторки є у вільному продажу і вельми недорого.
Для цих же моделей властива проблема зависання при переході в режим LiveView і відмова збереження кадру. Причина в ланцюгах живлення матриці CMOS, також успішно вирішується.
В іншому - моделі без явних заводських дефектів. У лінійці аматорських фотоапаратів Canon є велика кількість однотипних за конструкцією фотоапаратів: Canon 450D, 500D, 550D, 600D, 650D, 700D, 750D, і всі вони мають однакову картину по ремонту затвора.

13. Nikon D3000 - 40 звернень.

Ще один любительський фотоапарат.

У нього два типових дефекта.
Перше - проблема з керуванням діафрагми. При спробі зробити фото діафрагма може нормально спрацювати, а може застрягти, тим самим блокувавши фокусування. Причина в електромагніті утримання діафрагми, допоможе його заміна.
Друга проблема - фотоапарат не бачить об'єктив або видає помилку автоекспозиції після удару. Причина - розрив шлейфа головна плата- плата механіки після удару об нижню поверхню. У корпусі в цьому місці тісно, і шлейф перебивається об гострий край головної плати. Ремонт полягає в заміні шлейфа.

14. Canon 430EXII - 38 ремонтів.

Тут просто заміна лампи, особливо типових ремонтів немає. Буває, правда, виходить з ладу накопичувальний конденсатор, спалах миттєво заряджається, але не спалахує. Ремонт полягає в заміні.

15. Canon 400D, Canon 350D - 37 і 34 звернень.

У цього фотоапарата слот карти формату CF, а значить, більшість ремонтів пов'язані з ним. Решта фотоапарати цієї моделі приходять та не включаються. Винен гвинт кріплення рамки картоприймача, який обов'язково викрутиться і потрапить на головну плату. На жаль, давня хвороба Canon живе і понині.

16. Nikon SB600 - 37 різних спалахів.

Заміна ламп - більшість ремонтів, лампи там зниженої потужності, виходять з ладу швидко.
Друга типова болячка - спалах не включається після падіння або удару, металева рамка черевика зносить кілька елементів на головній платі.

17. Canon 50mm 1.4 - 36 ремонтів.

У цього 50мм-об'єктива досить слабких місць, щоб згадати їх.
Отже, найпоширеніший дефект проявляється навіть після слабких ударів (навіть в сумці). Відмовляє і ручна, і автоматичне фокусування. Кільце фокусування крутиться, але шкала стоїть на місці. Винне алюмінієве кільце з направляючими прорізами. Алюміній - метал м'який, кільце виконано тонким, а в деяких місцях дуже тонким. Удар призводить до вигину кільця і клину фокусування.
Ремонту такий дефект підлягає, в 90% випадків кільце можливо відрихтувати без будь-яких наслідків. Якщо ремонт кільця був замалий, то у нас завжди є заміна.
Для справедливості зазначимо про роботу над помилками, яку провів Canon з цим об'єктивом. У нових примірниках кільце зроблено без наскрізних прорізів, і витримує удари.
Наступний за популярністю дефект - вихід з ладу ультразвукового мотора фокусування. Автофокус не працює, але ручний фокус функціонує. Ремонт полягає в заміні двигуна, спроби відновлення як правило не призводять до стабільних результатів.
Хід кільця ручного фокусування ривками критичний для відеографів, які знімають цим об'єктивом. Винен вузол планетарного редуктора, в якому зношується сталева вісь. Крім неплавного ходу кільця цей вузол ще і пристойно шумить. Відновлення можливо до стану "як новий".

18. Canon 1100D - 36 ремонтів

Бюджетна модель Canon, частота влучень в ремонт обумовлена низькою якістю збірки.
Помилка 30 при зйомці - поширений дефект, викликаний браком комплектуючих затвора, конкретно - датчиком прольоту шторки. Міняти можна як затвор, так і датчик окремо. Помилка 70 і неможливість перейти в режим LiveView викликана бракованими компонентами на платі матриці CMOS, успішно вирішується без заміни матриці.

19. Canon 7D - 30 звернень.

Колишній топ-кроп Canon, дуже гідний апарат. Будь-яких відчутних недоробок в конструкції немає. В ремонт часто приходить з однієї причини - не включається, на верхньому дисплеї або блимає батарея, або зовсім нічого немає. Причина знову в гвинтах кріплення нижньої плати, откручиваются, випадають і потрапляють на високовольтний конденсатор спалаху. Підсумок - на нижній платі драйверів виходить з ладу від 3 до 5 мікросхем. Втішає те, що викручуються гвинти на дуже заяложених апаратах, що піддаються вібраціям. В гарантійний термін цей дефект не приходить.

20. Nikon D50, Nikon D70 - по 30 ремонтів.

Стара пара апаратів, які цікаві, мабуть, лише любителям. Але дефектів в їх конструкції вистачає.
Найбільш очікуваний дефект - темна смуга знизу кадру. Вона викликається не до кінця піднятим дзеркалом. Причина - тріщина в опорі механізму взводу, лагодиться легко.
До нинішнього часу виходить з ладу матриця. Це більш болісно, але поки матриці на розборках знайти можна.

21. Canon 17-85 - 30 ремонтів.

Дивно низька цифра для цього об'єктива. "Фірмових" болячок досить, і приходять вони гарантовано. Перша - переломлюється шлейф діафрагми, фотоапарат не може знімати на прикритих значеннях, видає помилку 01, може не працювати автофокус. Шлейф досить легко змінюється, але більше півтора-двох років при активному використанні не ходить.

Друга проблема - відмова автофокусу "на рівному місці". Фокус совається близько точки фокусування, пролітає точку різкості. Причина в мастилі, яка потрапляє на оптичну лінійку датчика автофокусу. Вона туди потрапляє при випаровуванні і конденсації мастила з механіки. Варто потримати об'єктив на спеці (місце під склом машини влітку підходить), і дефект виявляє себе.
З плюсів об'єктива, все таки, відзначимо надійний мотор і порівняно міцну конструкцію.

22. Canon 60D - 26 влучень.

Особливо слабких місць у фотоапарата не помічено. Навпаки, перевірена часом конструкція з окремими моторами для дзеркала і затвора, надійна механіка. Умовно слабких місць два: відсутність поправки автофокусу з меню при низьку якість настройки фотоапарата з заводу і відкидний дисплей, який часто страждає від поломки шарніра з вини власників.

23. З 26 ремонтами інший 50-ти міліметровий об'єктив від Canon - Canon 50mm 1.8 II

Це той самий об'єктив, що розпадається на частини. Будь-яке падіння розділяє цей об'єктив на три частини: блок передньої лінзи, кільце фокусування і оправу. Тож не дивно, адже разом всю конструкцію тримають тільки пластикові засувки. Взагалі, для повного розбирання об'єктива досить викрутити три гвинти (два з них тримають колодку байонета), звучить не дуже-то надійно. Однак, складності в ремонті така несправність не представляє.
Трохи гірше справи йдуть, коли об'єктив не просто розвалюється, а пошкоджує кільце фокусування, обламуючи вушка. Ремонт буде дорожче через відновлення пластмасової деталі. Зовсім погано, коли "вушка" губляться, тоді потрібна заміна кільця.
Окремим питанням стоїть якість роботи автофокусу на цьому об'єктиві. Постійне неточне попадання фокуса - вічний супутник цього 50мм. Ця проблема залишається лагодиться, тому що є особливістю конструкції. Сюди ж відноситься і дивний спосіб поправки автофокусу - пайкою контактних майданчиків на платі.

24. Nikon D300 - 25 ремонтів.

Цей фотоапарат повторює конструкцію старшого Nikon D700 зі зменшенням масштабу. Проблеми у нього рівно ті ж. Залипає дзеркало вгорі через зношування ексцентрика взводу дзеркала (він навіть не силуміновий, а пластиковий). Але ремонт, на щастя, не викликає особливих проблем: встановлюється литий сталевий ексцентрик від D700, і камера буде працювати дуже довго. Ще є дефект зі злизаної проміжної шестернею взводу дзеркала / затвора, змінюється без проблем і є в наявності.

25. Canon 24-105 1: 4L USM - 21 ремонт.

Відмінний універсальний об'єктив для повного кадру. До сих пір випускається і перевидається виробником в силу вдалості конструкції.
Що може чекати власника об'єктива? Перша і найпоширеніша проблема - вихід з ладу шлейфу діафрагми. Виявляється як помилка (99 або 01) при спробі зробити кадр на діафрагму, відмінною від 4.0. На деяких фокусних відстанях об'єктив ще працює, потім помилка буде проявлятися завжди. Ремонт полягає в заміні шлейфа діафрагми, але тут і криється проблема номер 2: юстування.
Конструктивно об'єктив зроблений так, що при заміні шлейфа діафрагми, потрібно розібрати третю групу лінз, при цьому гарантовано порушується центровка цієї лінзи. Якщо не вжити жодних заходів до налаштування цієї групи лінз, то картинка з об'єктива буде вкрай мильною. Більш того, навіть незначне зміщення лінзи дає сильне "мило". У наших силах як повернути заводську настройку, так і не розбирати цей вузол при заміні шлейфа (різкість при цьому буде рівно така, як і до заміни). На дуже старих об'єктивах зношуються направляючі втулки, виникає безліч люфтів і погіршується різкість, особливо на довгому кінці. Однак, будь-який об'єктив при сильному зносі страждає подібним, тому не будемо відносити цей дефект до критичних.

26. Tamron 17-50 2.8 (перша версія без стабілізатора) - 20 влучень в ремонт

Мабуть, найдоступніший зум зі світлосилою 2.8. Всім хороший, але ламається. Головна проблема цих об'єктивів (байдуже під яку систему) - слабке кріплення повідця трансфокатора. Це такий алюмінієвий кронштейн, який передає зусилля з кільця трансфокатора на внутрішні кільця, він же несе на собі щітки трансфокатора. Кріпиться цей куточок на один єдиний гвинт, який не закріплений фіксатором різьби. Крім гвинта кронштейн тримають невеликі виступи, зачеплені з кільцем об'єктива. Коли гвинт від постійних навантажень слабшає, кронштейн починає люфтити. У цей момент трансфокатор ще працює, але є люфт кільця. Важливо в цей момент лагодити об'єктив, інакше несправності накопичуються як сніжний ком.
Отже, стадія 1: кронштейн просто трохи відкручується, виламавши виступи (вони не розраховані на ударні навантаження). На цьому етапі досить замінити виступи на сталеві штифти і затягнути гвинт з фіксатором різьби, дефект більше не повториться.
Стадія 2: Перекошений кронштейн дряпає своїми кутами шлейф трансфокатора, ламаючи щітки трансфокатора. На цій стадії як правило потрібно міняти вже і щітки, і шлейф трансфокатора.
Стадія 3: Ламається і сам кронштейн. І замість простого ремонту з відновленням треба замінити три запчастини: кронштейн, шлейф, щітки.
Другою типовою проблемою цього об'єктива є падіння різкості після ударів. Задня група лінз юстована (налаштований оптичний центр), після удару зміщується і різкість йде повністю. Точно такий же ефект відбувається, якщо хтось в процесі ремонту знімає задню групу для чищення.

27. Nikon D800 - 19 ремонтів.

Спадкоємець легендарного D700 з таким же залізним конструктивом. Фотоапарат вийшов міцний, але не без слабких місць.
Зауважимо, що поки нам не траплялися фотоапарати з несправним затвором (!), Хоча пробіги перевалили за 300 тисяч знімків. Це говорить про вдалу конструкцію механіки затвора, де шторки (такі ж як на D700) працюють довго і надійно. На противагу невбиваному затвору фотоапарат страждає дефектом дзеркала. Незважаючи на те, що конструкція шахти схожа на попередника, дзеркало - найслабший вузол 800ки. У певний момент у дзеркала ламається металева планка, що зміцнює бічну поверхню дзеркала і тримає поводок. Механізм починає працювати в позаштатному режимі, і в ремонт приходить вже і зі зламаним дзеркалом, і з обламаної опорою дзеркала. Ремонт "по доброму" полягає в заміні частини шахти з опорою і дзеркала, подальшому налаштуванні. Частина шахти можна і не міняти, опора підлягає відновленню, а ось дзеркало бажано міняти.

28. Об'єктив Nikon 1 (Nikon 10-30) - 19 влучень.

Система Nikon 1 взагалі спірна, навіть з точки зору споживчих якостей. Надійністю теж не вийшла, і самий слабкий та поширений об'єктив цієї системи - Nikon 10-30, у якого слабких місць аж 3. Для початку у об'єктива переламуються шлейфи діафрагми / фокуса і стабілізатора. У деяких положеннях трансфокатора об'єктив працює, в деяких - фотоапарат видає помилку. Причина такої недовгої служби в тому, що об'єктив складається, і кут укладання шлейфів вже дуже крутий. Якось кардинально виправити це неможливо, замінені шлейфи так само переламаються через деякий час. Хіба що уникати складання об'єктива, пожертвувавши габаритами. Третя проблема проявляється як постійно темні знімки через закриту діафрагму. Причина в тріщині в шестірні модуля діафрагми, вона настільки мініатюрна, що не витримує натягу на осі двигуна і розходиться, заклинюючи діафрагму. Додамо також, що така ж шестерня застосовується і в інших об'єктивах системи Nikon 1, наприклад 11-27.5, 30-110. У підсумку, ремонт всіх трьох несправностей обходиться досить дорого щодо вартості всього комплекту.

29. Canon 6D - 19 ремонтів.

Перший "здешевлений фуллфрейм" від Canon виявився цілком вдалим, і будь-яких серйозних проблем в конструкції немає. Всі ремонти відбуваються з причини повної або часткової зносу вузлів механіки, шторок, моторів або механізмів в зборі. Сьогодні, через багато років після початку випуску пару типових дефектів виявилося: на дуже великих пробігах лопається металевий важіль, який приводить в рух першу шторку, і затвор виходить з ладу при справних шторках. На щастя, важіль можна змінювати, економлячи на покупці затвора в зборі. Рідко, але виникає друга проблема: при тривалій зйомці відео можливий перегрів головного процесора і вихід з ладу центральної плати. Задоволення в ремонті дуже дороге, і краще до такого стану просто не доводити.

30. Nikon SB700 - 18 ремонтів.
Canon 6D mark II
Досить проблемна спалах, у якій від інтенсивного використання можливий вихід з ладу центральної плати. Причина - перелом гнучких проводів в поворотну частину, наступний пробій процесора високовольтним імпульсом. Рада - менше повертати "голову", зробити переробку зі статті.
За ресурсу лампи проблем у SB700 немає, виходжує дуже довго.
З приводу причин і можливих рішень проблем Nikon SB700 у нас є ціла стаття: Дефект nikon SB700

З аналогічною проблемою стикається і спалах Canon: 580EX - 18 ремонтів.
При копіюванні статті індексоване посилання на першоджерело обов'язкове: photo-parts.com.ua
Крім періодичної заміни лампи, що цілком природно, зрідка цей спалах не включається після підозрілого вибуху в блоці лампи. Розтин показує, що на платі лампи розірвалися від високовольтного імпульсу деякі елементи, головна плата також вийшла з ладу. Причина та ж, що і в SB700, перелом силових проводів. При активації імпульсу електричний струм знаходить обхідний шлях через слабкострумові ланцюги спалаху спалюючи все на своєму шляху. Ремонт вимагає заміни і плати лампи, і проводів, і центральної плати. І, з огляду на поважний вік цього спалаху, є вже неактуальним.

Nikon D600, Nikon D610 - 19 ремонтів.

Так само цілком вдалий "здешевлений фул" від Nikon, практично єдина проблема якого - знос затвора. Складнощі в ремонті додає те, що всі механічні вузли розраховані з дивовижною точністю. Немає якогось одного елемента, який виходить з ладу раніше інших: знос настає всій механіці затвора і відновленню до пристойного ресурсу не підлягає. Першими часто виходять з ладу шторки затвора (причому тільки одна, перша), але нових шторок для заміни не існує, тільки вживані по великій ціні. Але сенсу це не має через знос всіх інших вузлів: сьогодні замінюються шторки, через приблизно 10 тисяч кадрів потрібно міняти важелі затвора, шестерню взведення або ще якісь вузли. Виходячи з такої практики, рекомендуємо встановлювати новий затвор, який гарантовано продовжить життя фотоапарату. Проблема "масла на затворі" мала місце в минулому, коли Nikon використав певну гуму в механізмі гальм. При кожному спрацьовуванні затвора важелі вибивають краплі прозорого масла, яке осідає на матриці. Краплі ці виглядають як пил, але не здуваються, а при контактної чищенні - розмазуються. Пізніше Nikon поміняв матеріал гальм, і масло більше не потрапляє на матрицю. Однак, на великих пробігах, сміття на матриці вистачає з надлишком, це вже не масло, а пластикова пил з зношених важелів затвора / діафрагми.

Поза конкурсом в цьому списку ми хотіли б помістити ще пару штук техніки.

Canon 70D - 17 ремонтів.

Чому поза конкурсом? Дана модель приходить в ремонт абсолютно гарантовано при виконанні деяких умов: досить тривалий час знімати відео, або просто тримати фотоапарат в режимі LV, і несправність неминуче настане. Виявляється як зависання фотоапарата, спотворення кольорів в режимі відеозйомки, невключення фотоапарата зі значком миготливої батареї на верхньому дисплеї. Причина всіх цих різноманітних проявів дефекту одна: перегрів центрального процесора. У моделях Canon 1DX, Canon 5D mark III, Canon 6D і Canon 70D виробник застосував новий головний процесор - Digic 5plus CH4-6501. Його параметри гарні, але тепловиділення (і енергоспоживання) вище всіх попередників і послідовників. У старших камерах тепловідвід від процесора виконаний спеціальними термоплівками на металевий корпус фотоапарата: і на передню панель, і на задню, і навіть на пластину кріплення штатива. Проблем з охолодженням в такому випадку майже не виникає, хоча зіпсувати 5D3 і 6D тривалої зйомкою відео все одно можна. На Canon 70D корпус пластиковий, і тепло акумулюється всередині фотоапарата. Хоч терморассіючими плівками заповнені всі вільні місця в фотоапараті, але після певної межі теплу просто нікуди діватися і процесор перегрівається. Проблема схожа на дефекти чіпів відеокарт або мостів ПК - відвал пайки кристала процесора від підкладки. Погіршує ситуацію будова процесора Digic 5+. Кристал займає всю площу корпусу чіпа, точки пайки чіпа до підкладки знаходяться на периферії корпусу. Інший простір залито компаундом, який не дуже добре проводить тепло, і відведення тепла "під черево" на плату не відбувається. При перегріві кристал просто спучує і відриває від підкладки, даруючи масу цікавих дефектів при роботі фотоапарата. Повноцінний ремонт на сьогоднішній день можливий тільки заміною плати, знайти нові процесори у вільному продажу поки неможливо. Тимчасовий ефект дає перепайка процесора або заміна процесора на вживаний, але такий ремонт триває до першої зйомки відео. Виробник знає про проблему, і існує список серійних номерів моделі Canon 70D, які схильні до дефекту, і для них проводиться гарантійне сервісне обслуговування. Однак, в ремонт відмінно потрапляють і фотоапарати не з списку дефектів, якихось доопрацювань по теплоотводу в їх конструкції нам виявити не вдалося, вони так само перегріваються з фатальними наслідками. Варто відзначити, що наступний процесор, Digic 6 вже "холодний", і встановлюється на плати взагалі без будь-якого відводу тепла.

Цей фотоапарат порівняно новий, але по закінченню пробігу ~ 120-150 тисяч знімків гарантовано потрапить в ремонт. Причина цього разу в механізмі підйому дзеркала. З якоїсь цілі виробник застосував новаторську систему підйому дзеркала: на кроковому (STM) моторі. Причина такого ходу неясна. Колекторний мотор має набагато більший момент на валу, йому не потрібен особливий редуктор, дзеркало може приводитися в рух ексцентриком без будь-яких труднощів. З кроковим двигуном застосований двоступінчастий редуктор: перша ступінь - шестерні, другий ступінь - черв'ячна передача на дзеркало. Саме цей вузол винен у виникненні помилки 20 і зависання дзеркала. На черв'ячній передачі є пластикові зони паркування повідця дзеркала, які відчувають підвищене навантаження. Пластик задирається і мотор стає не в змозі провернути вал, маємо помилку 20. Canon поки не постачає цей вузол окремо, тільки шахту в зборі за пристойний цінник. Черв'як можливо замінювати на копію цілком з металу, ремонт надійний.

Китайські спалахи: Yongnuo, Meike, Triopo - в сумі понад 200 ремонтів.

На відміну від фірмових спалахів, де практично єдиний підведення походу в ремонт - заміна лампи, в цих виробах вроджених несправностей маса.
Всі перераховані нижче проблеми властиві більш-менш всім китайським спалахів, винятків, на жаль, немає.
Вихід з ладу лампи - нічим не відрізняється від такого на фірмових спалахах. Однак мало який китайський спалах доживає до заміни лампи, в конструкції більш ніж достатньо слабших вузлів. До слова, лампи не особливо відрізняються від ламп, що застосовуються в фірмових спалахах, ресурс порівняний.
Вихід з ладу силових проводів - практично найпоширеніший дефект. Спалах просто не спалахує, може видавати клацання при натисненні на кнопку test. Незважаючи на гадану простоту дефекту, ремонт досить копіткий - заміна та переукладання проводів навіть більш трудомістка робота ніж заміна лампи.
Пробій IGBT-транзистора також трапляється часто. Спалах спалахує тільки на максимальній потужності (часто перегріваючись при цьому), може спалахувати тільки раз на повній потужності після включення, або НЕ спалахує зовсім. Причина такого дефекту в низькій якості застосовуваних компонентів або невірною схемотехніки. Наприклад, на багатьох спалахах застосовуються навіть не спеціалізовані потужні транзистори, а купка малопотужних "мильнічних". В інших - проблема з керуванням транзисторів (що теж нетривіальне завдання). В ремонті такої несправності важливо не тільки замінити згорілі деталі, але і виконати переробку, щоб уникнути подальших проблем.
Проблеми з корпусними запчастинами теж явище поширене. Кришки, черевики і корпуси тріскаються і ламаються значно частіше, ніж у фірмових спалахів через низьку якість пластика.
Проблема з вбудованим програмним забезпеченням рідко зустрічається, але ніяк не ремонтується. Спалахи "глючать", стають недоступні деякі функції, спалах може і зовсім не включатися.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
фотоаппаратов

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
таблица совместимости

# data[].attributes.attachment_link.title
Топ-30 дзеркальної техніки в ремонті і її несправності

# data[].attributes.attachment_link.description
За п'ять років збору статистики по ремонтам різної фототехніки накопичилося безліч корисної інформації щодо типових несправностей і "живучості" фотоапаратів, об'єктивів і спалахів. Статистика виписана на 01.06.2018. Інформація в даній статті відсортована по частоті влучень апаратів в ремонт. Відразу обмовимося, що велика кількість потрапляють в ремонт примірників певної моделі не обов'язково означає якийсь дефект виробництва або типовий дефект.

# data[].attributes.headline
7.11.22р.Технічні та правові питання фотографії.Профілактичне обслуговування фототехніки.

# data[].attributes.subject
7.11.22р.Технічні та правові питання фотографії.Профілактичне обслуговування фототехніки.

# data[].attributes.body
https://wiki.legalaid.gov.ua/index.php/Проведення_фото-,_кіно-,_теле-,_відеозйомок_фізичної_особи

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Загальні поняття

"Фото-, кіно-, теле-, чи відео зйомка" - процес фіксації фактів на відповідний фото-, кіно-, теле-, чи відеоносій.

Законодавець визначає, що фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку у випадку її згоди. Ця гарантія створена з тією метою, що процес відповідної зйомки може певним чином суттєво порушувати особисті немайнові права фізичної особи.

Цивільний кодекс України не встановлює певної конкретної форми для вираження згоди, отже, вона може бути виражена у будь-який спосіб: письмово або усно, а також можлива мовчазна згода. При цьому така згода повинна бути отримана до моменту початку зйомки:

♦ ясно виражена згода - згода, надана в письмовому вигляді;

♦ усна згода - особа в усній формі перед камерою висловлює свою згоду на зйомки та транслювання зйомок у засобах масової інформації;

♦ мовчазна згода - особа знала й бачила, що її знімають на фото чи відеокамеру, але не висловила своїх заперечень щодо проведення зйомок.

Використання фотографій, на яких зображена особа

Відповідно до статті 11 Закону України "Про інформацію" збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди можливе лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини.

Відповідно до статті 308 Цивільного кодексу України фотографія, інші художні твори, на яких зображено фізичну особу, можуть бути публічно показані, відтворені, розповсюджені лише за згодою цієї особи, а в разі її смерті - за згодою її дітей, вдови (вдівця), батьків, братів та сестер.

Поширення (розповсюдження) фотографій - люди мають необмежений доступ до фотографій в будь-який час і в будь-якому місці.

Публічний показ - демонстрація оригінального або розмноженого запису за допомогою плівки, телекадру або будь-якого іншого пристрою в тих місцях, де знаходяться особи, що не належать до кругу сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї.

Фотографія може бути розповсюджена без дозволу фізичної особи, яка зображена на ній, якщо це викликано необхідністю захисту її інтересів або інтересів інших осіб (частина третя статті 308 Цивільного кодексу України).

Відмова особи у проведенні зйомки

Якщо особа заперечила щодо своєї фіксації, то зйомку потрібно припинити, а фрагменти з її участю вилучити.

Фізична особа, яка погодилася на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, може вимагати припинення їх публічного показу в тій частині, яка стосується її особистого життя. Витрати, пов'язані з демонтажем виставки чи запису, відшкодовуються цією фізичною особою (частина друга статті 307 Цивільного кодексу України).

Проведення фото- кіно- теле- відео- зйомок фізичної особи у публічних місцях та на робочому місці

"Публічні місця" - це:

місця, де можуть бути присутні особи, які не є членами чи близькими знайомими;

де людина не може усамітниться або якимось чином розкривати своє приватне життя з упевненістю, що його ніхто не побачить.

До таких місць можна віднести: вулиці, прощі, робочі кабінети, ринки, вокзали тощо.

Публічні особи - це особи, які обіймають посади публічної служби та/або користуються публічними ресурсами, а також, кажучи в ширшому сенсі, особи, які відіграють певну роль у громадському житті - в політиці, економіці, мистецтві, соціальній сфері, спорті чи у будь-якій іншій сфері.

Відкрите проведення фото- кіно- теле- відео- зйомок у громадських місцях абсолютно законні і для них не потрібна письмова згода громадян. Однак, є певні нюанси, а саме:

Не можна відкрито проводити фото- кіно- теле- відеозйомок у місцях приватного користування таких як туалет, ванна кімната, роздягальня.

Не можна знімати без дозволу в транзитних будівлях, будівлях суду (частина четверта та п'ята статті 11 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" в частині трансляції судового засідання та розгляду справи у закритому судовому засіданні), урядових будівлях.

Не можна знімати в громадських місцях, які є приватною власністю, за умови, якщо є попередження про заборону зйомок.

Проведення фото- кіно- теле- відеозйомок у громадських місцях має проводитись відкрито, камери спостереження у громадських місцях має бути видно.

Особливості проведення фото- кіно- теле- відео- зйомок дитини

Відповідно до статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручань в особисте й сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Згідно зі статтею 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років, неповнолітньою вважається дитина віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Статті 30-32 Цивільного кодексу України які регламентують питання цивільної дієздатності, містять вичерпний перелік правочинів, які можуть вчиняти діти. При цьому визначено, що інші правочинни неповнолітня особа може вчиняти лише за згодою її законних представників.

Згідно зі статтею 242 Цивільного кодексу України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Саме законні представники відповідальні за реалізацію права на безпеку, обігу персональних даних про дітей, в тому числі давати згоду на проведення фото- кіно- теле- відео- зйомок дитини та розповсюдження їх результатів.

Проведення фото- кіно- теле- відео- зйомок фізичної особи в місцях особистого користування

"Місця особистого користування" - приміщення або окремі кімнати в приміщенні.

До них відносяться туалети, роздягальні, ванні кімнати, або інша приватна власність, що займає певну площу. В вище перерахованих місцях проведення фото- кіно- теле- відеозйомок без дозволу взагалі заборонено.

Проте, існують деякі винятки: наприклад, згідно з Законом України "Про оперативно-розшукову діяльність", підрозділи, які уповноважені здійснювати оперативно-розшукову діяльність мають право негласно знімати інформацію з каналів зв'язку, застосовувати інші технічні засоби лише з рішенням суду.

Проведення фото- кіно- теле- відео- зйомок фізичної особи поліцією

Поліція може застосовувати як один із превентивних заходів застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (пункт 9 частини другої статті 31 Закону України "Про Національну поліцію").

Згідно зі статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Судова практика

# data[].attributes.attachment_link.title
Проведення фото-, кіно-, теле-, відеозйомок фізичної особи

# data[].attributes.attachment_link.description
"Фото-, кіно-, теле-, чи відео зйомка" - процес фіксації фактів на відповідний фото-, кіно-, теле-, чи відеоносій. Законодавець визначає, що фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку у випадку її згоди. Ця гарантія створена з тією метою, що процес відповідної зйомки може певним чином суттєво порушувати особисті немайнові права фізичної особи.

# data[].attributes.headline
3.11.22р.Друкування фотокарток.Підготовка фоторозповідей.

# data[].attributes.subject
3.11.22р.Друкування фотокарток.Підготовка фоторозповідей.

# data[].attributes.body
http://cyfrolab.com/uk/

# data[].attributes.headline
31.10.22р.Практичне фотографування в різних жанрах.

# data[].attributes.subject
31.10.22р.Практичне фотографування в різних жанрах.

# data[].attributes.body
https://www.adobe.com/ua/creativecloud/photography/discover/types-of-photography.html

# data[].attributes.headline
27.10.22р.особливості зйомки пейзажу,натюрморту,портрету,спорту,архітектури,жанрового фото.

# data[].attributes.subject
27.10.22р.особливості зйомки пейзажу,натюрморту,портрету,спорту,архітектури,жанрового фото.

# data[].attributes.body
https://mebel-project.zt.ua/zhanrova-fotografiya-zhanr-zhanrovoї-fotografiї-u-fotomistecztvi-yaki-buvayut-vidi-fotozjomki/

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Сьогоднішня стаття буде корисна всім початківцям моделям. Саме в цій статті ми розповідаємо про основні жанри зйомки і їх відмінності. Приклади, опис і все, що вам потрібно знати - в нашому пості.

Як можна здогадатися, мова йде про жанри фотозйомки. Саме жанр визначає напрямок майбутньої зйомки, її характер, реквізити, одяг, обробку. Варто зауважити, що мова йде про види фотозйомки, напрямках, а не про цілі. Це різні речі, так як з точки зору цілей, фотозйомку можна поділити на каталожну зйомку, зйомку для лукбуків і т.д., але ми зараз будемо говорити саме про характер кадрів. Як такого чіткого формального списку жанрів не існує, проте можна виділити кілька найбільш відомих жанрів, мати уявлення про які повинна будь-яка модель.

Першим і найбільш поширеним є жанр "портрет" . Це такий абсолютно унікальний вид фотозйомки, завданням якого є показати природну красу моделі . Зазвичай для портретів не використовується реквізит або яскравий незвичайний макіяж, зате досить буде природного макіяжу і просто красивого одягу, що підходить до образу. Якщо є необхідність сфотографуватися в повний зріст, можна зробити ростовий потре, якщо ж головне завдання зробити фокус на верхній частині тулуба, можна обійтися поясним портретом.

Наступний жанр точно знайомий всім-навіть якщо ви ніколи не моделювали раніше, ви напевно гортали косметичні каталоги, а значить, абсолютно точно бачили красивих дівчат з правильними рисами обличчя, що демонструють нові відтінки помад або тіней для повік. Цей жанр в модельному середовищі прийнято називати "б'юті-зйомкою". Для нього характерні великі лицьові портрети, наявність красивого, акуратного, помітного макіяжу, ідеальної зачіски. Зазвичай метою beauty-зйомки є акцент на макіяжі або окремих рисах обличчя моделі-губах, очах, вилицях . На відміну від портретної зйомки кадри зі зйомки в жанрі б'юті виглядають значно більш "глянцевими".

До слова, у нас на сайті проходив конкурс, в якому ми . Так що у вас буде відмінний шанс подивитися на приклад даної зйомки.

Ще одним жанром, який легко зустріти в модних журналах, є зйомка в стилі fashion . Акцент в такій фотосесії зроблений в першу чергу на одяг і аксесуари , а також на створення образу, притягує глядача своєю красою і загадковістю . Дівчину в такому образі ти, швидше за все, рідко зустрінеш в реальному житті, і в цьому і полягає її тяжіння - вона далека і нереальна, але ніби ось-ось зійде з обкладинки журналу. Ні фотограф ні модель практично не обмежені у виборі аксесуарів, світло і макіяжу, і сучасна фешн-зйомка щільно переплетена з фотозйомкою в жанрі б'юті або гламур.

Фотосесія в стилі гламур покликана зобразити модель в максимально привабливому для глядача образі . Вітається використання яскравих і дорогих прикрас, а також, розкішного одягу, ідеального макіяжу. Проводити таку зйомку найкраще в романтичній обстановці - для такої зйомки підходять ті самі розкішні спальні з фотостудій з ліжками з балдахіном, каміном і шкіряними диванчиками.

І якщо вже ми впритул підійшли до гламурного стилю, варто згадати ще один вельми незвичайний жанр - треш - це свого роду "антигламур ". Бачили фото, на яких модель нібито тільки що з епіцентру вибуху-стирчать в різні боки волосся, моторошнуватий або рваний одяг? це фотозйомка в стилі треш. Основна ідея такої фотосесії полягає в тому, щоб кинути виклик ідеальній статичній б'юті-зйомці і показати динаміку, енергію і красу в безладді.

Крім основних жанрів, можна виділити кілька дрібніших, скоріше, стилів, ніж жанрів. Це зйомка в стилі ретро, пінап (pin-up), гранж, street fashion. Дані стилі зазвичай не поділяють на окремі групи, так кожен з них можна віднести до того чи іншого жанру. Наприклад, зйомка в стилі гранж є своєрідним підрозділом такого жанру, як фешн, а street fashion - це той же фешн, але на тлі міських кварталів.

Не забудьте підписатися на наш сайт для того, щоб не пропустити наступні статті.

Фотографія сьогодні-це не просто спосіб відобразити важливий життєвий момент. Завдяки величезній кількості техніки високого класу і спеціальним програмам, можливість зробити зйомку своїм хобі отримав кожен. Художня фотографія як вид мистецтва досить багатогранна. Навіть новачок зможе проявити фантазію в своє задоволення. При цьому кожен знайде для себе улюблений жанр.

Трохи історії

Сьогодні цифрова фотокамера є в кожному будинку. Але ж ще сто років тому фотографія була справжньою розкішшю. Мало хто знає, що звичайний знімок-це зображення, мальоване світлом. Таке унікальне відкриття з'явилося завдяки кільком вченим. Перш ніж з'явилася фотографія в такому вигляді, в якому її знають багато, було зроблено чимало роботи. Історія фотографії цікава і захоплююча.

Спроби отримання знімків були зафіксовані ще в xvii столітті. Але назвати їх успішними не можна. Художня фотографія бере свій початок з 1839 року. Французькому вченому луї дагеру вперше вдалося отримати виразне зображення людини. При цьому час експозиції не перевищував і хвилини. З тих пір фотографія вдосконалювалася безліч разів. Сьогодні ми маємо можливість створювати справжні шедеври при мінімальних витратах часу.

Як створити унікальний знімок?

Взяти камеру і фотографувати все підряд без попередніх налаштувань може кожен. При цьому гарний знімок отримати, швидше за все, не вдасться. Тим, хто хоче стати справжнім фотографом, слід навчитися в першу чергу правильно підбирати вміст кадру. Повинен бути правильно підібраний світло, налаштований об'єктив. Ці правила однакові для будь-якої техніки, незалежно від того, доводиться знімати старим "зенітом" або ж новітньої цифровою камерою.

Стати професійним фотографом з перших же днів неможливо. Доведеться зробити величезну кількість знімків, перш ніж з'явиться на світ справжній шедевр. В цьому плані цифрова техніка має чимало переваг. Невдалий кадр в будь-який момент можна видалити. Кожен початківець фотограф повинен виділити для себе жанри мистецтва фотографії, яким він буде приділяти увагу в першу чергу. Щоб стати професіоналом, не можна розпорошуватися. Рідко можна зустріти фахівця, який добре б розбирався у всіх галузях тієї чи іншої сфери діяльності.

Портрет

Портретна зйомка народилася вже тоді, коли люди навчилися робити перші знімки. Тут діячі мистецтва намагалися повторити образи живопису. Перші портрети коштували досить дорого. Їх могли дозволити собі лише аристократи. Вони фотографувалися як самостійно, так і з членами своєї сім'ї. Деякі старовинні знімки збереглися до наших днів і знаходяться зараз в музеях світу.

Портрет - це не тільки зображення обличчя. Якщо людина зображена на повний зріст-це також вважається портретною зйомкою. Будь-яка школа фотографії в першу чергу включає в свій курс саме цей жанр. Моделі можуть зніматися як на вулиці, так і в приміщенні. Важливо, щоб

Основний акцент падав саме на людину. Ніякі деталі не повинні відволікати увагу.

Окремо варто відзначити студійну зйомку. Цей вид портретної фотографії є відносно молодим. Раніше таким чином знімали зірок для модних журналів. Сьогодні ж фотосесією в студії може порадувати себе кожен. Художня фотографія при цьому полягає в правильному підборі фону і організації освітлення.

Натюрморт

Цей жанр фотографії також походить від живопису. Художники зображували на своїх картинах красиво розкладені фрукти і овочі. Доповнювалося зображення красивою тканиною і посудом. Як тільки з'явилася перша школа фотографії, натюрморт також почав користуватися популярністю. Від французького" nature morte "дослівно позначає"нежива природа". Професійні фотографи, як і художники, здатні глядачеві красиво передати сенс існування тих чи інших невоодушевленних предметів.

Тривалий час натюрморт ставився до незатребуваного жанру. Техніка і мистецтво фотографії викладалися в школах лише в ознайомлювальних цілях. З розвитком інформаційних технологій натюрморт став дуже популярний. З його допомогою фотографи відточують свої професійні навички. Крім того, хіба можна згадати інтернет-магазин без фотографій товарів? адже зображення того чи іншого виробу - це і є натюрморт.

Сьогодні натюрморт займає одне з перших місць серед усіх жанрів. ІсторіяФотографії розповідає про те, що емоційна сила зображень предметів раніше не поступалася портретним знімкам. На даний момент ця тенденція втрачена. Але без натюрморту існування онлайн-магазинів було б неможливим.

Пейзаж

Класичний жанр, який передбачає зйомку природи, називається пейзажем. Цю галузь фотоіндустрії можна назвати найбільш емоційною. Саме з природи кожен початківець фотограф може черпати натхнення. А деякі знімки настільки дивовижні, що від них складно відірвати погляд.

Новачкові складно освоїти з перших же днів пейзаж. Фотографії ландшафту зможе зробити кожен. Але суть не в тому, щоб відобразити момент. Через зображення має передаватися стан душі фотографа. Ускладнюватися процес пошуку вдалого кадру може різними природними явищами. На відміну від студії, на вулиці роботі можуть заважати яскраве сонце, опади або сильний вітер. Іноді фотографу доводиться працювати тижнями, щоб отримати дійсно вартий знімок.

Архітектура

Як і попередні жанри фотографії, архітектура зародилася практично відразу ж. Існує величезна схожість з пейзажем. Різниця лише в тому, що об'єктом виступають різні будівлі і споруди. Існують також і відмінні риси. Величезна увага приділяється правильному вибору точки зйомки. Найбільш вигідно зняти будівлю можна з височини. Наприклад, один будинок можна фотографувати з даху іншого.

Архітектура є одним з найбільш складних жанрів. Пошук потрібної позиції часто ускладнюється вуличним рухом і погодними умовами. Крім того, через об'єктив фотокамери не завжди вдається передати деталі. Для зйомки архітектури потрібна дорога техніка.

Репортажна зйомка

Сьогодні цей жанр є досить поширеним. А користуватися популярністю репортажна зйомка почала лише в другій половині xx століття. Мало хто знає, що знімки різних заходів і свят - це і є репортаж.

Вважається, що фотограф просто знімає ту чи іншу подію. Насправді репортаж-це можливість передати не тільки суть тих чи інших дій, а й ставлення до них. Якщо розглядати різні жанри фотографії, то репортаж найбільш точно передає характер фотографа, його емоційний стан і професіоналізм. Якщо проводиться зйомка протесту, наприклад, в силах фотографа показати в позитивному світлі як одну, так і іншу сторону. Об'єктивний погляд на речі - одне з найважливіших рис характеру, якою повинен володіти справжній фоторепортер.

Побутові або жанрові фотографії

Передача за допомогою фотокамери повсякденному житті відноситься до жанрової зйомки. Досить часто зображення мають документальну основу. Жанрові фото за своєю суттю дуже схожі з репортажними. Професіонал повинен передати життя саме таким, яким воно є. На знімку можуть бути зображені грають діти, прибирає двір бабуся, просить милостивий жебрак і т.д.

Відмінністю жанрового фото є можливість передачі емоційного стану не тільки фотографа, але і самих об'єктів зйомки. На знімку можна побачити радість, сльози, розчарування і злість. Це може бути як вулична фотографія, так і знімок всередині приміщення.

Інтер'єрна зйомка

Без цього жанру фотографії сьогодні не обійтися, хоча він є досить молодим. Вже готовий інтер'єр, створений професійним дизайнером, має своє емоційне навантаження. При цьому завданням фотографа є передати задумку абсолютно без спотворень. Інтер'єрна фотографія тісно пов'язана з дизайном. Жоден професіонал не зміг би створити портфоліо своїх робіт без допомоги досвідченого фотографа.

Ракурс має величезне значення в портретній зйомці. Від правильно обраної точки залежить, як буде виглядати кімната на знімку. Крім того, один елемент дозволяє прикрасити весь простір. Тому найбільш вигідним деталям інтер'єру фотограф повинен приділяти особливу увагу.

Репродукція

Цей жанр фотографії не відноситься до художніх. Незважаючи на це, він має важливе значення. Існує величезна кількість сканерів з різними технічними характеристиками. Але фотограф зможе передати суть картини більш правильно. Крім того, багато старовинні зображення вимагають до себе особливого ставлення. До фарби не можна торкатися зайвий раз. Фотографія-це можливість акуратно перенести зображення на папір. А деякі знімки виконуються настільки якісно, що відрізнити фото від оригіналу буває досить складно.

Фотографія в стилі ню

Оголене людське тіло є популярним об'єктом зйомок на сьогоднішній день. Насправді цей жанр зародився досить давно. Всім відомо, що художники любили зображати своїх жінок без одягу. Як тільки з'явився перший художній фотопортрет, зародився стиль ню. Цей жанр займає одне з найважливіших місць протягом багатьох століть.

Найчастіше об'єктом фотозйомки виступають дівчата. Це може бути як вулична фотографія, так і студійна. Оголене тіло на знімках здатне викликати тільки позитивні емоції. Ніякої злості і відрази.

Стиль ню досить часто переплітається з побутовою фотозйомкою. Ці жанри фотографії прекрасно існують разом. Наприклад, може бути зображена оголена дівчина, яка займається своїми повсякденними справами або ж загоряє на пляжі.

Авангардизм

Як і до будь-якої іншої сфери життєдіяльності, до фотозйомки можна знайти нестандартний підхід. Авангардизм-це особливий жанр фотографії. Він характеризується виходом за рамки загальноприйнятої естетики. Для досягнення своїх цілей фотограф може використовувати самі нестандартні засоби.

Авангард не має якихось певних рис, як інші жанри фотографії. Тому професіоналізм знімка часто відстежити досить складно. Фотографом може зображуватися "друга дійсність", яка ніяк не пов'язана зі справжнім світом. Об'єктом зйомки при цьому можуть бути люди, тварини, предмети побуту і рослини. А зображені вони будуть в незвичному для оточуючих вигляді.

Макрозйомка

У початківців фотографів цей жанр користується величезною популярністю. Він передбачає отримання зображення в певному масштабі. Багато хто вважає макрозйомку можливістю фотографувати на маленькій відстані від об'єкта. Але це не зовсім так. Якісний знімок дозволяють отримувати спеціальні об'єктиви. Техніка для передачі об'єктів у великому масштабі коштує досить дорого.

Макрозйомка дозволяє відобразити життя комах, маленьких тварин, а також мікроорганізмів. За допомогою дорогого об'єктива можна сфотографувати навіть комара або блоху.

Нестандартні жанри фотографії

Існують різновиди зйомок, які не можна назвати загальноприйнятими в професійних колах. В першу чергу до них відноситься автопортрет. Якісно зняти себе самого не зможе жоден фотограф. Цей жанр більше підходить для любителів. З розвитком інформаційних технологій автопортрет почав користуватися величезною популярністю. При цьому для того щоб створити знімок, найчастіше використовують звичайний мобільний телефон.

На смартфон можна знімати також і пейзаж. Фотографії виходять непоганими для домашнього альбому. Якісні ж професійні знімки повинні створюватися за допомогою відповідної техніки, яка коштує недешево. Починати знайомство з фотографією все-таки бажано з напівпрофесійної дзеркальною камерою з середньої цінової категорії. Така апаратура дозволяє починаючому фотографу отримати уявлення про жанри фото, а також навчиться азам.

Сьогодні нам хочеться поговорити з вами про два найбільш, мабуть, цікавих напрямках в мистецтві фотографії - про фотографії жанрової і фотографії репортажної. Як правило, пейзажними знімками, портретами або натюрмортами глядач тільки милується і насолоджується. А ось жанр і репортаж змушує розглядає знімки ще й задуматися. Задуматися, часом, про досить серйозні проблеми.

Давайте, перш за все, визначимося з поняттями: що ж таке є жанрова фотографія і фотографія репортажна? чим вони відрізняються один від одного і що між ними спільного?

Фоторепортаж-це в першу чергу звіт фотографа про якийсь захід, подію, на якому він побував. Але в той же час це і якась метафора, яка повинна привернути увагу глядача, закликати глядача до роздумів про те, що зображено на знімках, змусити його виробити своє ставлення до подій, що відбуваються, про який розказано в репортажі.

Робота над фоторепортажем вимагає від його автора певного досвіду роботи. Так просто репортаж не знімеш. Для цього потрібно розвивати в собі вміння бачити сюжет, володіти знаннями про те, щоЗнімати. Наприклад, знімаючи репортаж з футбольного матчу потрібно як мінімум знати правила гри в футбол. Для зйомки репортажу про театральну прем'єру потрібно знати хоча б основи театрального мистецтва... Звичайно ж, для роботи в цьому жанрі потрібно досконало володіти технікою фотозйомки.

Фотограф, що займається репортажною зйомкою, зобов'язаний не забувати про логіку подій, що відбуваються навколо нього, знати ці події, грамотно відстежувати і показувати глядачеві взаємозв'язок його елементів, етапів. Досвідчений майстер фоторепортажу начебто, здавалося, зовсім незначна, дріб'язкова подія здатний піднести нам з вами як заворожуючу, фантастичну історію. Якщо вже ви вирішили присвятити свою творчість фоторепортажу, то якості цікавого оповідача вам треба обов'язково в собі розвивати. Але не забувайте при роботі над репортажем і про авторське бачення того, що відбувається, про авторський суб'єктивізм. Адже будь-який репортажний знімок відображає не тільки власне факт зображеної події, а й ставлення до нього автора фоторепортажу. Простіше кажучи, фотограф як би схиляє глядача до своєї точки зору, тільки робить він це не звичайними словами, а мовою фотографії. Таким чином, він, сам того не помічаючи, займається пропагандою тієї ситуації, тієї події, яка розгортається перед об'єктивом його фотоапарата. Втім, робити це можна і усвідомлено, цілеспрямовано. Але це вже, що називається, вищий пілотаж.

Таким чином, легко можна прийти до простого умовиводу: фоторепортаж, або навіть всього лише одна репортажна фотографія по суті своїй всього лише інтерпретація. Але вона повинна бути чесною. Без усіляких підтасовок і обману глядача. Це тут просто неприпустимо.

А ось жанрова фотографія, на відміну від репортажної, зображує сцени, що відбуваються навколо нас в повсякденному житті. Показує нам образи людей, що знаходяться навколо нас. Тут для фотографа важливо вміти побачити і вчасно зафіксувати незвичайні, яскраві моменти буденного життя. Робота над жанровою фотографією дозволяє фотографу в своїй творчості бути цікавим, рухливим, в чомусь навіть і незвичайним, чуйно реагувати на те, що відбувається. Жанрові фотографії можна сміливо назвати унікальними. Адже сюжети, зафіксовані на них, ніколи вже більше не повторяться.

Що важливо знати і вміти фотографу, що займається жанровою фотографією?

Головне, навчитися не тільки бачити те, що відбувається, помічати навколо себе все цікаве і незвичайне, неординарне, але і чітко розуміти, що саме зараз відбувається перед об'єктивом фотокамери. Важливо вміти вибрати потрібну точку зйомки, зробити знімок з вигідного ракурсу, моментально, ще в процесі зйомки, встигнути попрацювати над композицією кадру, подумки прокрутити в свій голові сюжет і багато іншого. Все це приходить з досвідом, з навиком. Для того, щоб цей навик в собі виробити, фотограф повинен дуже багато працювати. І ця праця буде винагороджений. Ви навчитеся знімати як би не думаючи, на інтуїтивному рівні.

Непосвяченому або новачкові в фотографії може здатися, що фоторепортаж і жанрова фотографія дуже схожі один на одного за своєю суттю. Але це поширена помилка.

Основне, що відрізняє жанровий знімок від репортажного - це те, що людина показана на ньому крупним планом. Крупним планом не в композиційному сенсі, не особа в повний кадр, а в його смисловому значенні. Людина повинна бути показаний у всіх своїх переживаннях, емоціях, настрої. На жанровій фотографії людина повинна бути як би вихоплений поглядом фотографа, клацанням фотокамери, із загального потоку подій, що відбуваються сучасного буденного життя. Людина з усіма своїми складнощами, зі своїм внутрішнім світом-ось що головне в жанровій фотографії. Ось що важливо навчитися передавати глядачеві.

Ще одна ознака, відмінна риса жанру в фотографії - це теплота інтонацій, якась ліричність, м'якість, проникливість. Хороша, майстерно зроблена жанрова фотографія-це, можна сказати, цілий спектакль зі своєю драматургією. Глядач повинен відчувати, як би бачити те, що було до того, як фотограф натиснув на спускову кнопку фотоапарата. І що буде через хвилину, через годину і навіть на наступний день...

Фотографія як напрямок мистецтва дуже багатогранна. Практично будь-яка сучасна людина робила знімки в різних жанрах. На приклад, коли ми робимо сімейний кадр або фото з друзями, фотографії красивих місць під час відпочинку, прогулянки або подорожі. Це все різні жанри. Але не все так просто, як правило, навіть серед професіоналів немає фотографів універсалів, які створюють однаково якісні і виразні роботи у всіх жанрах відразу. Це обумовлено специфікою жанрів і певними складнощами, притаманними тому чи іншому жанру фотографії.

Я не буду говорити про нові жанри, точніше про те, що називають новими жанрами фотографії. Наприклад "фрізлайт" може, його і можна виділити його в окремий жанр, але тоді варто відносити до нього будь-який знімок нічного міста, в якому проїхала машина і залишила світлові сліди. Більшість"фрізлайт " -знімків, які я зустрічав, можна віднести до якогось основного жанру фотографії. До того ж, як правило, нічого западає в душу в них немає. Хоча варто відзначити, що деякі ентузіасти роблять цікаві композиції, відео, timelapse або слайд шоу (вже не знаю як це назвати).

Не менш популярно стало взяти в коморі , зарядити плівкою і піти фоткати все, що бачу, навіть не замислюючись над експозицією і вмістом кадру. Пересвітити плівку, додати трохи всяких артефактів (можна навіть не протирати - з курним склом веселіше), потім проявити і видавати за високо концептуальне мистецтво. На мій погляд, це смішно, шлюб це шлюб, і ніякої художньої цінності він нести не може (за винятком, можливо, одного випадку на мільйон). Але зеніту і аналогової фотографії варто віддати належне, у неї є свої плюси і мінуси. Деякі, на приклад, досі знімають тільки на плівку і роблять дійсно шедеври.

Основні жанри фотографії:

Це класичний жанр. Він розвивався від відображення красивого ландшафту до зйомок стану природи. Через пейзажні знімки фотографи стали передавати стан людини і його душі.

У цьому жанрі складності осягають практично на всіх етапах формування знімка. На відміну від затишної студії в зйомці пейзажів фотографу практично непідвладні джерела світла і самі об'єкти композиції. У пошуках і зйомці потрібного кадру, що відображає настрій і почуття, можна провести дуже багато днів, а то і місяців.

Архітектура

У зйомки архітектури є схожість зі зйомкою пейзажу, але є і свої відмінні риси. Від вибору точки зйомки залежить не тільки передача простору, але і форма і пропорції об'єкта. Найбільш вдало місто виглядає з верхньої точки. Як ніби архітектура створена для птахів, а не для людей. Різниця в розмірах між фотографом і об'єктом часто унеможливлює передачу всієї тонкощі і краси будови на відміну від інших жанрів, коли ми можемо впливати на знімається об'єкт, в натюрморті просто взяти в руку, в портреті попросити портретованого вибрати потрібну позу.

Репортажна фотографія

За визначенням репортер повинен точно зафіксувати ту чи іншу подію. Але за фактом саме в цьому жанрі найбільш яскраво проявляється характер автора і його ставлення до подій.

Наприклад, знімаючи демонстрацію протесту, фотограф може показати в сприятливому світлі будь-яку зі сторін. Влада " "погана", демонстранти - " хороші", але ж можна показати, що насильство - це погано, і зняти тільки демонстрантів. У репортажі ставлення фотографа дуже важливо, часто йому потрібно володіти чималою неупередженістю і об'єктивним поглядом.

Жанрова фотографія дуже близька до репортажу, кадри цієї категорії показують життя таким, яким воно є. Закохана пара, що грають діти, жебрак, що просить милості, і інші сценки - це жанрова фотографія.

Такі знімки, здатні викликати співчуття, радість, користуються великою популярністю. Жанрове фото - це не тільки дії, але і передане на знімку стан як об'єкта зйомки, так і фотографа.

Інтер'єр

Будучи вже створеним, інтер'єр несе певнуЕстетичне навантаження. Головним завданням фотографа є відобразити інтер'єр без спотворень, хоча можна скористатися незвичайними ракурсами. З невеликого елемента складається враження про навколишній його просторі, і деталі інтер'єру цікаві самі по собі.

Репродукція

Це не художній напрямок фотографії, але в європейській асоціації професійних фотографів репродукцію виділяють як окремий жанр. У сучасному світі є безліч сканерів будь-яких розмірів і дозволів. Але тим не менш репродукції продовжують знімати фотографи. Часто це пов'язано з неможливістю використання сканерів або іншої копіювальної техніки. До того ж фотографічна репродукція, мабуть, найбезпечніший метод копіювання для об'єкта, особливо якщо він має високу цінність.

Фотографія-дуже багатогранний вид мистецтва, який включає в себе не тільки портрети, репортаж і пейзаж. Існують різні жанри фотографії, не тільки в професійній, але і в аматорській сфері. Саме про це піде мова в блозі

Репортажна фотографія

Жанри фотографії

Особливість цього напрямку в фотографії в тому, що основна частина репортерської ніші зайнята професіоналами. Основна мета фотографа-репортера - на одній фотографії передати настрій і цілісність всієї події.

Ще одне завдання фотожурналістики - розповісти про факти без суб'єктивної думки фотографа. З репортажних фотографій глядач зазвичай дізнається про події. Хороший фоторепортаж відмінно ілюструє новини. Вмінню помітити емоцію і вирішальний момент події зазвичай вчать роки практики і досвіду.

Документальна фотографія

Жанри фотографії

Документальна фотографія - це відображення історії. Головна відмінність цього напрямку у фотографії від фотожурналістики полягає в тому, що документальні фотознімки зазвичай є історичним підтвердженням окремої політичної або соціальної епохи. Репортажна фотографія, навпаки, розповідає про якусь конкретну сцену або подію.

Темою цього напрямку у фотографії можуть бути будь-які події. Фотограф може розповісти про життя бездомних людей або війну. Як і в репортажі, головна мета документальної фотографії-об'єктивно розповісти про події.

Тоді як репортажна фотографія може з часом стати неактуальною, документальна фотографія "живе" довгі роки.

Спортивна фотографія

Жанри фотографії

Спортивна фотографія - один з найбільш стрімких і захоплюючих видів репортажу. Особливість цього напрямку в фотографії в тому, що для отримання вдалих фотознімків фотографу необхідно знати багато тонкощі знімається спорту, щоб вчасно відобразити потрібний момент.

Макрофотографія

Жанри фотографії

Макрофотографія - це фотозйомка об'єктів з близької відстані. Якісна макрофотографія доступна більшою мірою власникам дорогих об'єктивів, тоді як інші напрямки у фотографії більш лояльні до фототехніки. Проте, в останні роки макрофотографією почали займатися і власники недорогих компактів з макро-настройками.

Макрофотографія має велике охоплення - від квітів і комах до текстур та інших предметів, цікавих для детального розгляду.

Мікрофотографія

Жанри фотографії

У мікрофотографії використовуються спеціальні камери і мікроскопи. Особливість цього напрямку у фотографії в мікроскопічній величині об'єктів зйомки. Більшість сюжетів мікрофотографії беруть початок в науковому середовищі. Наприклад, мікрофотографія використовується в біології, медицині і навіть астрономії.

Гламурна фотографія

Жанри фотографії

Гламурна фотографія - один з найбільш популярних сучасних стилів фотографії. Гламурні фотографії можуть бути еротичні, проте не слід плутати їх з порнографією. Характерна риса цього напрямку в фотографії в тому, що в своїх роботах фотографи прагнуть передати модель в "гламурному" світлі. Саме тому в більшості таких фотографій є частка флірту і загадковості.

Повітряна фотографія

Жанри в фотографії

Повітряна фотографія включає в себе всі види фотознімків, знятих з висоти пташиного польоту. Особливість цього напрямку в фотографії полягає в складності її реалізації. "повітряні" фотографи використовують у своїй роботі літаки, парашути, повітряні кулі та дистанційно керовані літальні апарати.

Підводна фотографія

Жанри в фотографії

Підводна фотографія є одним з поширених захоплень аквалангістів. Вузька спрямованість і непопулярність цього напрямку у фотографії є наслідком високої вартості захоплення, а також високої вартості фотографічного обладнання для підводної зйомки. Крім того, навіть якщо у фотографа-любителя є акваланг і обладнання, підводна фотозйомка часто ускладнюється тим, що через підводну маску важко розгледіти хороший сюжет.

Художня фотографія

Жанри в фотографії

Художня фотографія охоплює безліч сюжетів. Підводний фотограф може створити художню серію, а портретист - виразний чорно-білий портрет, що тільки підкреслює універсальність цього напрямку у фотографії. Головна вимога для фотографії, яка претендує на художню - мати естетичну цінність.

# data[].attributes.attachment_link.title
Жанрова фотографія (жанр жанрової фотографії у фотомистецтві). Які бувають види фотозйомки - mebel-project.zt.ua

# data[].attributes.attachment_link.description
Сьогоднішня стаття буде корисна всім початківцям моделям. Саме в цій статті ми розповідаємо про основні жанри зйомки і їх відмінності. Приклади, опис і все, що вам потрібно знати - в нашому пості. Як можна здогадатися, мова йде про жанри фотозйомки. Саме жанр визначає напрямок майбутньої зйомки, її характер, реквізити, одяг, обробку.

# data[].attributes.headline
24.10.22р.жанри фотографії

# data[].attributes.subject
24.10.22р.жанри фотографії

# data[].attributes.body
https://uk.wikipedia.org/wiki/Категорія:Жанри_фотографії

# data[].attributes.attachment_link.title
Категорія:Жанри фотографії — Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.

# data[].attributes.headline
24.10.22р. Жанри фотографії

# data[].attributes.subject
24.10.22р. Жанри фотографії

# data[].attributes.body
http://fotoshpora.blogspot.com/2013/11/blog-post_582.html

# data[].attributes.attachment_link.title
жанри фотографії

# data[].attributes.attachment_link.description
жанри фотографії Мистецтво фотографії багатогранно , тому складно з точністю визначити всі існуючі в даний час жанри. Крім традиційних по...

# data[].attributes.headline
20.10.22р.Застосування різних пристосувань при зйомці з штучним освітленням.

# data[].attributes.subject
20.10.22р.Застосування різних пристосувань при зйомці з штучним освітленням.

# data[].attributes.body
https://5watt.ua/uk/blog/statti/svitlodiodi-ta-studijne-osvitlennya-dlya-zjomok

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Важко знайти людину, яка б не чула, наскільки важливу роль світло грає у роботі фотографа або кінооператора. Незалежно від того, де проходять зйомки - на натурі або у павільйонах, освітленню приділяється величезна увага. Воно задає настрій, створює необхідну атмосферу у кадрі, допомагає розставити акценти. Звісно, у кіновиробництві та професійній постановочній фотографії існують свої хитрощі та прийоми, пов'язані зі світлом, і сьогодні ми спробуємо дізнатися про них більше.

Незважаючи на яскравість сонця, доступного та безкоштовного джерела світла, зйомки часто проводять під штучним освітленням, оскільки їм можна легко керувати. Найчастіше для цих цілей використовуються спеціальні прожектори зі світлофільтрами, колерованими необхідним чином, щоб відповідати сцені. Напрямок та кут падіння променів, які імітують природне світло, дасть глядачеві розуміння того, про який час доби йде мова, яка погода у місці перебування героїв і т.д. Художники зі світла чудово знають, як можна за допомогою нескладних прийомів приховати одні речі та виділити інші, викликавши необхідну режисерам-постановникам емоцію у глядачів.

Як здійснюються зйомки у студії?

Коли ми дивимося відрізок фільму, де герої йдуть вулицею, досить часто це не є правдою. Зйомки у павільйоні набагато більш прийнятні з точки зору освітлення, оскільки дозволяють команді не залежати від примх природи та самостійно контролювати рівень освітленості. Для фотомистецтва динамічне освітлення не важливе, зате ключову роль набуває статичне. Усі професіонали фото- та кіноіндустрії ділять штучне світло на категорії за такими ознаками:

за рівнем яскравості - абсолютної та відносно фону;

за кутом падіння та/або ракурсу освітлення об'єкта у фокусі об'єктива;

за різкістю формованої тіні;

за відтінком світла;

за кількістю джерел та результуючим ефектом від їхньої взаємної роботи.

Розбираючи студійне світло, будемо просуватися від простого до складного. Так, найбільш зрозумілим обивателю є так зване жорстке світло, яке виходить від одного джерела. У природних умовах його формують промені сонця, а у павільйоні - прожектори або світильники спрямованого світла. Подібне освітлення дає вельми різку картинку, створює глибокі темні тіні, які найгірше за усе виглядають на обличчях акторів та моделей. При невдалому підборі ракурсу половина обличчя під дією жорсткого світла легко може виявитися затіненою навіть за рахунок власного носа артиста або легкого нахилу його голови.

У свою чергу, м'яке світло зазвичай виходить від кількох джерел порівняно малого розміру або навпаки, одного дуже великого з розсіювачем. Для фотостудій часто застосовуються трекові світильники як універсальні системи, що дозволяють видозмінювати світлову картину при зміні декорацій. За енерговитратами м'яке світло зазвичай виходить у два-три рази дорожче, але забезпечує найбільш прийнятний візуальний ефект.

Якщо казати про фото- та відеозйомку, яка відбувається у студії, але декорується під обжите приміщення - вітальню, кабінет, бібліотеку, їдальню, то тут операторам доводиться йти на хитрощі. Уявімо собі, що знімається сцена для серіалу, у якій декілька людей розмовляють, сидячи у житловій кімнаті на дивані або за столом. Звісно, на кожного з них світло падає по-різному, оскільки вони повертають голови, жестикулюють та взаємодіють. Крім того, знімальній групі не можна обмежитися й зовнішнім для ситуації освітленням: у кімнаті, де розгортаються події, обов'язково повинні бути типові освітлювальні прилади. Однак, люстра, яка висить над акторами, не повинна виглядати яскравою плямою на екрані, яка засліплює глядача. Домогтися правильного балансу освітленості - завдання фахівців.Зазвичай ситуація вирішується за рахунок встановлення до люстри ламп середньої потужності з рефлекторами на колбі, завдяки яким на екрані видно, що освітлення у кімнаті працює, однак саме по собі на акторів воно діє мало, передаючи владу над світловою картиною до рук джерел за кадром.

Для формування акцентів освітлювачі вдаються до використання контрастності та коректування напрямку падіння променів. Найчастіше у кіно та на фотографіях для журналів ми бачимо типові сцени з житлових інтер'єрів. Їх досить легко моделювати, а справжні світильники у приміщеннях допомагають статичному зображенню виглядати натурально. При фотографуванні порожніх інтер'єрів або зйомці портретів поза кадром найчастіше використовується два джерела. Коли їхня яскравість є приблизно рівною, контраст зображення виходить невеликим. Якщо ж потрібно перемістити погляд спостерігача на певний об'єкт, останній освітлюється окремим джерелом з трохи більш високою інтенсивністю. Це дозволяє променю у цілому гармоніювати зі світловою картиною оточення, але при цьому провокувати глядача перевести свій погляд туди, куди потрібно.

У кіно прийнята більш контрастна зйомка, особливо для формування образу негативних персонажів. Для потрібного ефекту верхнє освітлення виставляється як зазвичай, а бічне заповнює сцену тьмяним світінням, формуючи різкі тіні й те саме жорстке світло. Якщо потрібно посилити значимість людини або об'єкта на екрані, застосовується так зване контрове світло. Він спрямовується на тильну сторону об'єкта або на спину людини, підсвічуючи його контури або силует. Такий прийом надає об'єму, тривимірності, створює більш значущий та зловісний образ. Слід зазначити, що яскравість світіння джерела у цій ситуації буде невисокою. Проте, використовуючи світлодіодні лампочки з великою яскравістю, завдяки цьому ж прийому можна отримати протилежний драматичний ефект: позитивний герой, особи якого ми спочатку не бачимо,виходить на передній план та постає перед публікою в усій красі.

Навіть маститі професіонали спираються на триточкове освітлення: основне верхнє, заповнююче бічне та контрове. Їхнього поєднання вистачає для покриття абсолютної більшості сцен у фільмах та постановки стаціонарного світла для гарних фотографій у студії. У міру необхідності, до цих трьох стовпів може приєднуватися четвертий: таке джерело спрямовується не на людину або об'єкт перед об'єктивом, а на його фон, щоб сформувати у глядача загальне розуміння контексту ситуації. Без підсвічування фону персонажі фільмів будуть ширяти у повітрі, а предмети з фотографій ніби зависнуть у просторі між підлогою та стелею.

Одну зі складностей якісного студійного освітлення несподівано становить верхнє світло. Якщо вдома ми звикли, що звичайна люстра або стельовий світильник - це найпростіші прилади щоденного користування, які не завдають нам проблем, то для фотографа вони часом стають справжньою перешкодою у роботі. Вертикальне падіння світла є звичним для глядача, а тому розміщувати джерела світла намагаються якраз на рівні трохи вище очей актора. Але це легко зробити спереду, помістивши його над самою камерою. У свою чергу, позаду героя так вдіяти не вийде - адже тоді лампи будуть потрапляти у кадр та засліплювати оператора. У цих випадках доводиться йти на хитрощі, використовувати екрани-відбивачі та ін.

Ще один несподіваний нюанс у тому ж контексті - звичне нам вертикальне світло непривабливо виглядає у кіно та на фотографіях. Якщо робити фото під звичайним домашнім освітленням або у робочому кабінеті, який освітлюється світлодіодною панеллю або стельовим світильником, такий кут падіння світла створить глибокі тіні у області очей. Ну а якщо у людини пишна зачіска, великі надбрівні дуги або глибоко посаджені очі - й зовсім перетворить зйомку на похмуре видовище. Компенсувати його нижнім світлом не можна, адже тоді у результаті вийде класичне монструозне, лякаюче освітлення, типове для фільмів жахів. Оптимальний варіант - застосовувати джерело світла, яке розташоване приблизно на рівні обличчя, світить прямо, але розсіяно, й розташовується так, щоб основний промінь світла припадав не на обличчя людини, а фокусувався вище плеча десь у неї за спиною. Таким чином вдасться одночасно не тільки ненав'язливо освітити обличчя, але й продемонструвати фон.

Труднощі технічного характеру

Фотомистецтво та відеозйомка - це не тільки цікаві, але й вкрай складні галузі людської діяльності з точки зору технічної реалізації. Наше око не здатне розрізнити усе те, що може побачити камера, й навпаки: мозок людини звик доповнювати картинку, добудовувати тіні та перспективи, а апарати показують усе без прикрас. Візуальна оцінка яскравості та контрастності не завжди буває адекватною дійсності навіть у професіоналів з багаторічним стажем. Якісна фотокамера не зрівняється з нашими органами зору: вона не здатна охопити увесь той діапазон рівнів яскравості, який ми бачимо. І це може стати великим мінусом. Отримана за допомогою техніки картинка виходить яскравішою, аніж побачила людина, а тому щоб уникнути пересвічення, надлишкового контрасту або просто виразної колірної декомпозиції, режисери завжди спостерігають за зйомками у монітор з гарною передачею кольору. Усі ті тіні та півтіні, які ми сприймаємо як цілком звичні, наприклад, для вулиці, на екрані будуть темними. У той час, як око розпізнає градієнт та бачить глибину об'єктів, камера фіксує яскравість лампи у ліхтарному стовпі неподалік від місця зйомки та балансує відповідно до неї освітленість прилеглих об'єктів у фокусі об'єктива. У свою чергу, яскраві об'єкти у кадрі розмиються, а зображення набуде білих плям у найнесподіваніших місцях. Усе це доводить, що зйомки у павільйоні з повністю керованим освітленням набагато краще натурних, незважаючи на усю красу останніх.

Напевно, це багатьох здивує, проте близько 50% обладнання з інвентарю професійного освітлювача складається з цілком звичних ламп, ліхтарів, матричних прожекторів та світильників. Магія кіно ґрунтується на особливих навичках цих людей та наявності додаткових спецзасобів: розсіювачів, екранів, світлофільтрів, парасольок, відбивачів та ін. Крім того, у них у запасі часто є лампочки, що відрізняються за колірною температурою та формою колби. Лампи з теплим світінням потрібні для імітації сонця, що заходить, моделі з холодним відтінком - для зйомок "зими" у невідповідний сезон, вироби з нейтральним тоном - для відтворення звичайної вулиці у погожий день і т.д. У свою чергу, грушоподібна, куляста або спеціальна довгаста лампа дозволяють домогтися вірної площі розсіювання променів та створити відчуття присутності конкретного джерела світла за межами поля зору фотокамери.

Світлодіодні лампи стали справжньою знахідкою для галузі фотозйомки та кіновиробництва з двох причин: по-перше, у них стабільний світловий потік без мерехтінь, а по-друге, вони практично не нагріваються при роботі. Перший фактор важливий для тривалих зйомок та однорідності динамічної картинки. Якщо яскравість джерела світла буде несподівано просідати у процесі, камера відреагує на це підвищенням загальної яскравості з незначною затримкою й уся відзнята сцена вийде пересвіченою. Другий фактор важливий для техніки у цілому: багато приладів страждають від перегрівав й оптичне обладнання не є винятком. Той факт, що світлодіоди виділяють вкрай мало тепла при роботі та не вимагають додаткового охолодження, забезпечує їм популярність у даній сфері. Крім того, джерела світла на напівпровідниках набагато простіше зробити більш компактними, аніж ті ж лампи розжарювання, без втрат у величині ефективного світлового потоку, а цей аспект набуває величезного значення, якщо зйомки проводяться у незручних місцях, де важко одночасно розмістити й камеру, й повноцінне джерело світла. Нарешті, економічність роботи світлодіодів дозволяє помітно знизити значення експлуатаційних витрат кіновиробництва та перенаправити зекономлений бюджет на більш важливі статті витрат.

# data[].attributes.attachment_link.title
Світлодіоди та студійне освітлення для зйомок

# data[].attributes.attachment_link.description
Важко знайти людину, яка б не чула, наскільки важливу роль світло грає у роботі фотографа або кінооператора. Незалежно від того, де проходять зйомки - на натурі або у павільйонах, освітленню приділяється величезна увага. Воно задає настрій, створює необхідну атмосферу у кадрі, допомагає розставити акценти.

# data[].attributes.headline
17.10.22р.Розподіл освітлювальних приладів для різних видів зйомки.

# data[].attributes.subject
17.10.22р.Розподіл освітлювальних приладів для різних видів зйомки.

# data[].attributes.body
https://jak.koshachek.com/articles/studijna-fotografija-•-urok-2.html

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Цікава це все-таки тема - зйомка в фотостудії: студійне світло, схеми освітлення, приклади використання. Якщо пошукати в інтернеті, ви знайдете безліч статей на цю тему. Ось і ми вирішили в своїй фотошколі dphotoworld.net не "винаходити велосипед" і поповнимо цю колекцію. Але для початку згадаємо, які види світла використовуються при фотографуванні.

Студійна (або її ще називають павільйонна) зйомка проводиться в приміщенні, при якому використовується штучне освітлення. Кількість і потужність застосовуваних при цьому джерел світла повинні відповідати величині освітленості, необхідної для отримання високоякісного знімка. Відповідно до цих вимог регулюється сила світла освітлювальних приладів, їх розстановка, що дозволяє вирішувати композиційні завдання, отримуючи різні за характером ефекти освітлення.

Види джерел світла

Головну роль у формуванні предметів грає малює світло. виявляє їх скульптурно-об'ємну пластику. Уміло використовуючи таке світло, фотограф може виділити найважливіші елементи композиції і залишити в тіні другорядні. Співвідношення світла і тіні, т. Е. Створення світлового балансу, також визначається силою джерела світла, що малює, який створюється при штучному освітленні приладами спрямованого світла.

Якщо ж тіні, створені малює світлом, не несуть в собі декоративного початку або смислового навантаження, вони можуть бути висвітлені заповнює світлом. Він створюється непряме освітлення і разом з іншими видами освітлення, в першу чергу моделює світлом, визначає ступінь контрастності зображення. Світло, що заповнює рівномірно висвітлює об'єкти зйомки і приміщення, створює рівень освітленості, необхідний для задовільною опрацювання деталей, і видимих ​​тіней не створює.

Моделює світло несе функції додаткового світла, що заповнює (підсвічування тіней), для чого застосовуються слабкі прилади розсіяного світла. Нижній моделює світло пом'якшує, згладжує різкі тіні від основного (малює) верхнього джерела світла. Моделює світло може підкреслити пластику обсягів, створюючи на них гру відблисків і рефлексів, т. Е. Місцевих відображень від різних ділянок поверхонь і навколишніх предметів, причому їх форма, колір і інтенсивність можуть регулюватися.

Фонової світло служить для освітлення фону, для чого зазвичай застосовуються прилади розсіяного світла.

Контурний світло створює навколо об'єкту, що знімається світловий контур. Цей контур повинен бути яскравіше світлої частини освітленого об'єкта і ділянки фону, на який він проектується. Контурний світло може стати виразною частиною композиції.

Ефектний світло створить на елементах фото композиції відблиски і тіні заданої форми, кольору і інтенсивності, як правило, відтворюють ефект сильнодіючої джерела світла, розташованого над межами кадру.

Вирівнюючий світло висвітлює тіньові частини об'єкта зйомки і ніколи не створює тіней на ділянках, освітлених основним спрямованим або малює світлом.

При зйомці практично ніколи не використовуються всі види освітлення одночасно, досить двох або трьох.

"Найбільш потужне джерело світла, який визначає характер освітлення, створює основний малює світло; підсвічування тіньових ділянок об'єкту забезпечує джерело розсіяного, що заповнює світла. Часто використовують контрової світло, ефективно окреслює контури предметів світловими відблисками. У ряді випадків фон висвітлюють окремо, для чого застосовують джерело фонового світла. Може бути так само використаний моделює світло, що допомагає виразно висвітлити окремі ділянки об'єктів.

Щоб використовувати ці п'ять видів освітлення, необхідно п'ять джерел світла. Але в більшості випадків досить буває двох-трьох освітлювальних приладів для основного, що заповнює і підсвітки за умови, що обраний фон - світлий, знаходиться недалеко від об'єкту і не вимагає спеціального освітлення. "

Працюючи з штучним світлом, фотограф повинен мати на увазі чотири характеристики освітлення: 1) освітленість об'єкту, що знімається і всього простору; 2) контрастність освітлення; 3) напрямок і розміри тіней, т. Е. Затінених ділянок поверхні, що знімається; 4) спектральний склад (кольоровість) світла, що падає на поверхні об'єкту, що знімається.

Говорячи про освітленість і контрастності, необхідно пам'ятати про особливості зорового сприйняття, для якого важлива не тільки величина освітленості, але і співвідношення яскравості окремих ділянок знімається композиції. Око людини розрізняє яскравості, якщо вони відрізняються одна від одної хоча б на 10%. Тому, щоб відтворити видиму людиною светотеневую градацію, необхідно правильно вимовити експонометрії освітлених і тіньових ділянок.

Необхідно навчитися правильно використовувати напрямок світла і розміри тіней. Можливі незліченні варіанти освітлення штучними джерелами світла - від тонкого, повітряного, безтіньового, створеного джерелами заповнює і моделює світла, до чорного контрастного светотеневого зображення, отриманого за допомогою тільки одного малює світла.

За допомогою спрямованих джерел світла можна створити виразний світлотіньовий малюнок. М'яка, прозора тінь зробить драматургію знімка менш конфліктною. Різко виражена світлотінь, при якій одні предмети або їх частини занурені в тінь, а інші, навпаки, яскраво освітлені, внесе в композицію кадру елементи драматичної напруженості і зробить кадр більш виразним.

Уміло використовуючи контрасти світла і тіні, можна отримати абсолютно різні ефекти - від мальовничої соковитості до жорсткої різкості плакатного малюнка.

Як вже говорилося, щоб створити певний тип освітлення, необхідно правильно вибрати потрібні для цього освітлювальні прилади і правильно їх встановити. Універсальної схеми установки світла для будь-яких видів зйомки бути не може, так як вибір освітлення диктується індивідуальними творчими завданнями фотографа і різними пластичними особливостями зображуваних об'єктів. Тому ми наводимо тільки загальну схему, яка повинна варіюватися в кожному окремому випадку. Її деякі варіанти ми розглянемо в цьому уроці трохи нижче.

Устаткування для павільйонної фотозйомки

При павільйонної фотозйомці використовуються різні джерела світла. Про імпульсних освітлювачах ми вже розповіли вам в першому уроці курсу студійної фотографії. Яке ж ще є обладнання для студії?

До числа найбільш поширених насадок для студійного освітлювального устаткування відносяться:

- Парасольки - це дуже зручна насадка, яка може кріпитися практично до будь-якого освітлювального приладу. Як правило, парасолі мають діаметр від 80 до 120 см. Розрізняють просвітні парасолі, що допомагають розсіювати і послаблювати практично в два рази світло, що йде від імпульсної лампи, і парасольки з відбивною поверхнею. Останні мають зовнішню поверхню з чорної тканини і внутрішню з тканини різного кольору. Залежно від кольору тканини на внутрішній стороні парасольки можна отримувати той чи інший світ. Наприклад, матово-біла поверхня парасольки забезпечує фотографу дуже м'яке світло, а золотистий колір тканини призводить до збільшення температури світла.

- Портретна тарілка. Завдяки конструктивній особливості "портретної тарілки" світло виходить одночасно сконцентрованим і м'яким. Саме тому цю насадку використовують при зйомці портретів. Також ефект "портретної тарілки" можна доповнювати сотами або софт-насадками.

- Рефлектори. Одна з найбільш часто застосовуються насадок при студійній зйомці - це рефлектор, що дозволяє обмежити світловий потік по куту поширення і концентрувати його в потрібному напрямку. Рефлектори бувають різних типів - стандартні, фонові, що розсіюють і зонтичні. Зонтичні рефлектори використовуються при зйомці разом з парасольками, і їх головне завдання полягає в тому, щоб направити відбите світло на робочу поверхню парасольки. Фонові рефлектори допомагають фотографу рівномірно освітити задній план, а розсіюють рефлектори, що нагадують супутникові "тарілки, необхідні для того, щоб жорсткий світло від імпульсної спалаху не потрапляв на об'єкт зйомки. Крім того, сьогодні на ринку представлені і різноманітні параболічні рефлектори, які використовуються для обмеження світла під певним кутом.

- Софт-бокси. Конструкція софт-боксу складається з легкого металевого каркаса, який обтягається щільною тканиною. Причому внутрішня частина тканини (металізований шар) приймає форму, задану нею каркасом, і стає, по суті, рефлектором, що відображає світловий потік на чотирикутний екран-дифузор. Таким екраном-дифузором є спеціальний шматок тканини, яка добре розсіює світло, але при цьому практично не впливає на його спектральний склад. Досить часто софт-бокси застосовуються в студійній зйомці для створення малює і світла, що заповнює, а також для отримання рівномірного м'якого освітлення об'єкту, що знімається.

Довгі софт-бокси, довжина яких в кілька разів перевищує ширину, називають стрип-боксами, які найчастіше використовуються для освітлення моделей в повний зріст, а також при зйомці великих предметів. Стрип-бокси (або їх ще називають стрипи) відмінно підходять для створення довгих і вузьких відблисків на відображають поверхнях. Октоїх-бокси - це восьмикутні софт-бокси великого діаметру. Використовуються в якості світла, що малює для групових портретів. У портретній і предметної зйомках дають круглу форму відблисків в очах моделей або на глянцевих предметах.

- Тубуси і стільники. Серед інших насадок на освітлювальне обладнання, що застосовуються в студійній зйомці, можна відзначити тубуси і стільники. Тубуси є насадки конічної форми, що дозволяють обмежувати світловий потік до вузького, спрямованого пучка світла. За допомогою такої насадки фотограф може виділити світлом потрібну деталь, розставити певні акценти. Стільники - це насадки з мелкоячеистой структурою, що допомагають створювати пучок світла, що складається з практично паралельних променів.

- Джерела постійного світла. Крім імпульсних освітлювачів, в студійній фотозйомці можуть використовуватися і джерела постійного світла. Джерела постійного світла часто задіюються при предметної зйомці, коли традиційні імпульсні спалахи за час тривалості імпульсу не можуть забезпечити фотографу створення нормальної експозиції. Також джерела постійного світла застосовуються для більш точної оцінки розподілу світла, тіней і відблисків при вибудовуванні кадру, що при використанні звичайних імпульсних освітлювачів іноді буває зробити проблематично. Багато професійних фотографів взагалі вважають, що джерела постійного світла краще, ніж імпульсні освітлювачі при портретній зйомці.

- Стійки призначені для кріплення різного устаткування, розташування його в студії і виставлення по висоті. Журавель - стійка з краном і грузилом для установки освітлювальних приладів, розроблений таким чином, щоб утримувати будь-яку вагу, в тому числі софт-бокси і ОКТО-бокси.

- Інше обладнання. Набір апаратури, яка застосовується в умовах професійної фотостудії, дуже широкий. Наприклад, ті ж вентилятори не тільки служать для охолодження освітлювального обладнання. Особливі тунельні вентилятори з регульованою потужністю обертання допомагають зробити так, щоб на знімку волосся моделі розвивалися, а її одяг тремтіла під подувом вітру. Робота з освітлювальним обладнанням вимагає його синхронізації з камерою. Для цього, зокрема, використовується так званий ІК-пускач, який кріпиться на місце зовнішнього спалаху фотоапарата. ІК-пускач здійснює синхронізацію роботи освітлювального обладнання та камери через інфрачервоний імпульс, гарантуючи, тим самим, що відкриття затвора камери і світловий імпульс відбудуться одночасно. Синхронізація може здійснюватися і по проводах, або за допомогою радіоприймача, що підключається до джерела світла (передавач, відповідно, підключається до камери).

Для студійної зйомки фотографу потрібно і хороша оптика. Зокрема, для предметної зйомки знадобиться макро об'єктив, що дозволяє знімати з дуже близької дистанції і відрізняється максимальною різкістю і деталізацією. Зйомка в студійних умовах також дозволяє фотографу створювати справді унікальні умови з об'ємними атмосферними декораціями і задимленістю. Для цієї мети в студії використовується генератор диму, яка дає можливість створювати в приміщенні туман потрібної щільності, який виступає в якості фону.

Тільки грамотно підібрана студійна апаратура відкриває перед фотографом широке поле для всіляких творчих експериментів, втілення його задумів і ефектів професійного фотографування. В умовах студії можна організувати найрізноманітніші схеми освітлення, забезпечити створення туману або вітру. Потрібно тільки вміти працювати з різноманітним фотоустаткуванням і освітлювальною технікою.

Приклади постановки світла при зйомці в студії

Схеми студійного світла, наведені в даному уроці, не є догмою або прямим керівництвом, показані тільки як приклад і можуть бути використана інакше - на розсуд фотографа. Ці схеми використовують мінімальну кількість джерел світла.

Схожі статті

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
джерела постійного світла

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
що знімається

# data[].attributes.attachment_link.title
Студійна фотографія * урок №2

# data[].attributes.attachment_link.description
Цікава це все-таки тема - зйомка в фотостудії: студійне світло, схеми освітлення, приклади використання. Якщо пошукати в інтернеті, ви знайдете безліч статей на цю тему. Ось і ми вирішили в своїй фотошколі dphotoworld.net не "винаходити велосипед" і поповнимо цю колекцію. Але для початку згадаємо, які види світла використовуються при фотографуванні.

# data[].attributes.headline
13.10.22р.Фотографування при штучному освітленні.

# data[].attributes.subject
13.10.22р.Фотографування при штучному освітленні.

# data[].attributes.body
https://l-house.in.ua/blogs/tpost/jl5gl5s0cn-4-osnovn-harakteristiki-svtla-yak-povine

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Якщо надважливий інгредієнт у фотографії - це світло, то фотографія - це не що інше, як малювання світлом. Дійсно, не було б важливо, скільки грошей ви вкладете в свої лінзи та камери, якби вони не змогли зібрати, сфокусувати, направити та записати світло.

Створення зображень не належить повністю камері. Фотографу потрібно знати, як використовувати світло.

Щоб використовувати силу та динаміку світла, фотографу необхідно встановити реальний зв'язок зі світлом. Розуміння є ключовою складовою. Будь-який фотограф, що бажає досягти свого повноцінного творчого потенціалу, повинен також визначити життєві характеристики світла.

Є деякі основні характеристики світла, які нам потрібно зрозуміти та навчитися використовувати. Без цього ви не зможете створити візуально привабливі фотографії, які будуть виділятися серед решти. Як тільки ви зрозумієте світло, ви будете одержимі ним, ви завжди будете тримати очі відкритими для якогось чудового світла і як використовувати його для створення приголомшливих фотографій.

Ось деякі основні характеристики світла:

1. Кількість або інтенсивність.

Коли ви заходите в будь-яке середовище, де ви маєте намір зробити фотографію, першою характеристикою світла - природного чи штучного - на який слід звернути увагу, є "Інтенсивність".

Інтенсивність світла також може називатися кількістю світла і це стосується того, наскільки яскраве або тьмяне його джерело. Це лише спосіб говорити про кількість або силу світла, яка присутня. Інтенсивність світла також можна використовувати для представлення настрою сцени; наприклад, яскраве світло веселе або драматичне, а тьмяне світло, як таємниче або меланхолічне.

Як практичний приклад, подумайте, як реагують ваші очі, коли ви заходите у слабко освітлену кімнату, провівши деякий час у яскраво освітленій кімнаті; на мить, ти насправді нічого не можеш побачити - все недоекспоновано. Або при вході в яскраво освітлене приміщення після того, як перебуваєте у тьмяно освітленій кімнаті, світло трохи переважає - все засвічено.

Камера реагує на світло дуже схожим чином; недостатньо світла погано піддається впливу, в той час як занадто багато світла робить пересвіт.

Вам доведеться почекати кілька хвилин, щоб ваші очі пристосувалися до змін інтенсивності світла, ви можете просто змінити параметри діафрагми , витримки та рівня ISO (трикутник експозиції) для контролю інтенсивності. Скажімо, ви хочете зробити деякі зйомки на пляжі. Ідеально буде почекати приблизно півтори години до заходу сонця, оскільки кількість світла значно нижча, ніж у полудень, коли ви ризикуєте пересвітити всі фотографії. В іншому випадку вам доведеться зробити кілька продуманих налаштувань налаштувань камери, щоб отримати правильну експозицію.

У ситуаціях з інтенсивним освітленням, як правило, ви бажаєте зберегти низький рівень ISO, затвор коротким або діафрагму невелику ( велика f-кількість ). Одне або кілька цих налаштувань слугуватиме для зменшення інтенсивності світла, записаного вашою камерою, тим самим запобігаючи зіпсуванню зображень.

Цей же принцип застосовується і до протилежного сценарію; зйомка в умовах, у яких мало світла, вимагає підвищити рівень ISO, уповільнити швидкість затвора або відкрити діафрагму. Кожне з цих налаштувань дозволяє отримувати більше світла і допоможе вам уникнути фотографій, наповнених темрявою.

2. Кількість світла

Кількість світла - це не те, що ми можемо виміряти. Натомість це щось, що ми описуємо, базуючись на візуальному сприйнятті; світло є або м'яким, або жорстким.

М'яке світло не спрямоване і зазвичай надходить з розсіяного джерела. Тіні, створені м'яким світлом, не чітко визначені, але м'які. Наприклад, коли ви використовуєте спалах і націлюєте спалах на білу парасольку, ви розсіюєте світло і пом'якшуєте його або в похмурий день, коли сонячне світло розсіюється хмарним покривом і все небо стає величезним і м'яким джерелом світла. М'яке світло допомагає створювати плавні, поступові переходи від світлого до темного, не викликаючи сильних тіней.

Жорстке світло є різким, спрямованим і кидає сильні тіні та яскраві контури. Якщо ви коли-небудь намагалися сфотографувати когось під полуденним сонцем, ви, швидше за все, помітили риси обличчя вашого суб'єкта - особливо очей, носа та шиї з суворими тінями. Буде величезний діапазон зміни інтенсивності між яскравими і тінями і це типова риса жорсткого світла.

Джерела світла, менші, ніж об'єкт, кидають жорсткі тіні, а джерела світла більші, ніж об'єкт - м'які. Отже, чим більше джерело світла щодо предмета, тим м'якше світло.

Примітка: Якщо вас плутають великі тіні, кинуті Сонцем (хоча Сонце величезне і великою є відстань Сонця від Землі), це робить його порівняно невеликим джерелом світла порівняно із Землею. Тож у світлий сонячний день тіні, кинуті Сонцем, мають дуже сильні, чітко окреслені краї.

Фотографи-портретисти переважно віддають перевагу м'якому світлу, оскільки це краще сприймається. Як уже згадувалося вище, фотографи використовують широкий спектр пристроїв, відомих як модифікатори, намагаючись пом'якшити інакше різке світло їхніх стробів та спалахів. Однак, природне світло також може бути розсіяне; зйомка в похмурий день або використання сонячного світла, що проникає через вікно, може створити гарне м'яке світло.

Як правило, чим більше джерело світла стосовно вашого предмета, тим м'якше буде світло. Поміщення цього джерела світла ближче до предмета, якщо можливо, також допоможе пом'якшити світло.

Що стосується інтенсивності світла, то чим ближче джерело світла, тим вища інтенсивність світла і чим далі світло, тим воно менш інтенсивне.

Тому це не означає, що жорстке світло не використовується; воно класно може вписати в портрет вражаючу драматичність. Щоб приймати такі рішення, потрібне повне розуміння кількості світла - м'якого або жорсткого та його фундаментальний вплив на створені вами фотографії.

3. Колір або температура світла

Колір або температура світла - це все про настрій. Фотографія може мати кольоровий відтінок або відтінок, який вражає глядача як "прохолодний" або "теплий". Це, звичайно, не має нічого спільного з погодою на момент зйомки, але може змінюватися залежно від часу доби або залежно від типу світла, в який він був зроблений.

На відміну від того, що ми сприймаємо очима, світло зазвичай не є кристально чистим - воно насправді має його колір, і цей колір може змінюватись за певних умов. Наприклад, фотографія, зроблена в глибокіх тінях, може мати трохи синюватий відтінок; це кадр, який ми б називали крутим. І навпаки, золоте світло заходу сонця перетворилося б на теплий кадр.

Кольорові температури вимірюються за шкалою Кельвіна і коливаються приблизно від 1000 К на теплому, червоному, до 10 000 К на прохолодному, на синьому до кінця шкали. В якості орієнтиру денне світло та електронні спалахи потрапляють у діапазон від 5000 до 5500 ° K; вольфрамові / лампи розжарювання оцінюють приблизно від 2500 ° K до 2800 ° K.

Колір, випромінюваний чорним тілом у лінійній шкалі від 800 кельвін до 12200 кельвінів.

Температура кольору має глибокий вплив на фотографування. Залежно від того, який тип освітлення ви використовуєте для свого предмета, це може призвести до небажаного лиття кольорів у ваших знімках. Щоб вирішити це і забезпечити, щоб ваші фотографії були точними зображеннями сцен, які ви знімаєте, вам доведеться налаштувати баланс білого у вашій камері, щоб вирівняти ці речі.

Однак це ще одна сфера, де дуже багато суб'єктивності. Прохолодну сцену можна зігріти, теплу сцену можна охолодити. Крім того, якщо ви знімаєте в RAW, ви можете встановити кольорову температуру в Lightroom , Photoshop, GIMP або в будь-якому іншому редакторі зображень. Основне розуміння колірної температури та балансу білого дасть вам більший творчий контроль над фотографією.

4. Напрямок світла

Окрім контролю над кількістю, якістю та кольором використовуваного освітлення, портретний фотограф також має певний контроль над "формою" обличчя суб'єкта. Як? Диктуючи напрямок, з якого йде світло. Напрямок світла також визначає довжину тіней і ці тіні відповідають за створення відчуття глибини в зображеннях!

Це досить просто в студійних умовах. Все, що вам потрібно зробити, - це перемістити ключове світло ( основне світло ) у положення, яке створює потрібний вигляд; те, як світло відбивається в очах суб'єкта, те, як воно потрапляє навколо обличчя, напрямок і сила тіні.

Ось кілька сценаріїв, заснованих на напряму світла:

Коли світло потрапляє на об'єкт прямо спереду, світло може виглядати трохи плоским без особливостей, що спостерігаються на об'єкті. У ньому не буде бракувати багато тіней і, отже, не буде великої глибини різкості.

Якщо світло потрапляє на об'єкт під кутом, скажімо, 45 або 60 градусів, створюються тіні, і в результаті зображення отримує більшу глибину.

Якщо світло потрапляє на предмет збоку, це допомагає створити драматичні зображення. Можливо, вам доведеться використовувати відбивачі або заповнити світло на протилежному боці, щоб позбавитись тіней.

Якщо світло потрапляє ззаду, це створює силует. Якщо підсвічування використовується як додаткове світло разом з іншим ключовим світлом, яке горить під кутом, збоку або спереду, то заднє світло може допомогти створити гарну підсвітку.

Бути настільки точним, набагато складніше під час роботи на свіжому повітрі із сонцем як основним джерелом світла. У цьому випадку, оскільки сонце неможливо перемістити, вам доведеться переміщати предмет, поки ви не отримаєте потрібний вигляд.

Чому такий важливий є напрямок світла? Тому що це впливає на те, як портрет сприймається глядачем. Наприклад, освітлення "метелик" - це техніка освітлення, яка створює симетричну тінь у формі метелика під носом суб'єкта та підкреслює скули та гарну шкіру. Щоб домогтися цього гламурного вигляду, необхідно переконатися, що освітлення дуже конкретно впливає на обличчя вашого предмета. Напрямок світла може зробити або вау ефект, або зіпсувати фотографію.

Не забувайте - контраст у світлі

Контраст у світлі означає різницю в яскравості між найяскравішою та найтемнішою частинами зображення, яка є контрастом між виділеними та тіньовими областями. Виділення - це найяскравіші частини зображення, а тіні - темніші ділянки зображення.

Контраст зображення можна збільшити, висвітлюючи об'єкт. Для кращої контрастності потрібно мати більше тіней, а для меншої контрастності - менше тіней.

Висококонтрастне зображення матиме яскраві відблиски та темні тіні з діапазоном тонів / кольорів між ними, тоді як зображення з низькою контрастністю матиме лише вузький діапазон тонів. Як результат, висококонтрастні зображення виглядають вражаюче, а низькоконтрастні - плоскими та тьмяними.

Розуміння цих чотирьох характеристик світла - кількість, якість, колірна температура та напрямок - не зробить вас чарівним фотографом. Інформація важлива, звичайно, але вона не має значення, якщо ви не готові перенести її з теорії у практику. Світло - це все про фотографіїю. Дізнайтеся, як працює світло, і дізнайтеся, як його оцінити. Після того, як ви застосуєте ці навички, ви будете на шляху до того, щоб стати фотографом, яким хочете і мрієте стати.

# data[].attributes.attachment_link.title
4 основні характеристики світла, які повинен знати кожен фотограф

# data[].attributes.attachment_link.description
Якщо надважливий інгредієнт у фотографії - це світло, то фотографія - це не що інше, як малювання світлом. Дійсно, не було б важливо, скільки грошей ви вкладете в свої лінзи та камери, якби вони не змогли зібрати, сфокусувати, направити та записати світло. Створення зображень не належить повністю камері.

# data[].attributes.headline
10.10.22р Тема:Оптимальний напрямок фотографування.

# data[].attributes.subject
10.10.22р Тема:Оптимальний напрямок фотографування.

# data[].attributes.body
https://ek.ua/ua/post/578/206_sovety_nachinayushchemu_fotografu_chto_nuzhno_znat_o_kamere/

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
ek.ua - порівняння, відгуки, ціни в інтернет-магазинах

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Для правильного налаштування камери насамперед необхідно розібратися в таких технічних азах, як: світло, витримка і діафрагма.

Світло - основа будь-якої фотографії

Чим більше світла, тим краще. Необхідну кількість світла можна отримати різними шляхами: вбудований або зовнішній спалах, рефлектор або просто зйомка в ясний сонячний день.

Кращим рішенням для компенсації нестачі світла служить спалах. Вона підходить для зйомки у приміщенні або у вечірній час доби, але її також можна використовувати вдень на вулиці. При правильному дозуванні спалах може повністю компенсувати недолік освітлення, знімок буде яскравим і різким. Але надлишкова потужність засвітить кадр, а недостатня - зробить його темним.

Якщо ви використовуєте класичний цифровий компакт, то насамперед потрібно навчитися керувати потужністю спалаху і враховувати параметри чутливості ISO. Це дасть змогу підвищити різкість знімка при мінімальній втраті деталізації. Налаштування здійснюється наступним чином: потрібно зробити пробний знімок і якщо він засвічений, то зменшити значення ISO або потужності, а якщо занадто темний - збільшити. Спробуйте так робити до отримання необхідного результату. Досвідчені фотографи здатні змінювати налаштування на льоту, або як ще кажуть-на-віч.

Чим вище поріг ISO, тим нижче деталізація знімка - картинка втрачає якості, стає рихлою. При середній потужності спалаху досить виставити ISO 100-200, а при мінімальній, можливо, буде потрібно збільшити до 400-800 або навіть 1600. Але для багатьох мильниць це вже граничне значення, ставити такі параметри не рекомендується.

Збільшення ISO дозволяє освітити темний кадр, а зменшення, навпаки - зменшити кількість світла, якщо в сцені його занадто багато

З дзеркальними і бездзеркальними камерами все простіше - запас "міцності" за такими параметрами, як ISO у них вище в 2-3 рази. Шум на знімках практично не спостерігається навіть при ISO 800-1600. Пов'язано це з тим, що матриця має великі розміри, а у дзеркалки вона ще й не перегрівається. Для таких камер рекомендується придбати зовнішній спалах. Відзначимо, що не так багато цифрових компактів підтримують можливість підключення зовнішнього спалаху, але вони є, в інших же випадках доводиться задовольнятися вбудованим рішенням.

Сучасні зовнішні спалахи здатні в автоматичному режимі налаштовують необхідну потужність, можуть враховувати фокусна відстань і світлосилу об'єктива. Використовуючи спалах на пару навіть з недорогим фотоапаратом можна досягти професійних знімків. До всього іншого, спалах надає більше творчих можливостей для експериментів зі світлом на знімку.

Також варто відзначити рефлектор. Цей інструмент дозволяє направити світло від будь-якого джерела освітлення на модель або просто в потрібному напрямку. Джерелом освітлення може бути сонце, лампа або будь-якої іншої світло позаду моделі.

Читайте також: "Яку вибрати спалах: 5 кращих джерел імпульсного світла від альтернативних виробників".

Витримка: як зупинити час

Фото зроблене на короткій витримці (1/2500сек)

Образно кажучи, витримка - це швидкість, з якою камера ловить момент знімка. Коротка витримка дозволяє зупинити час і зловити быстродвижущийся об'єкт, довга - відобразити на одному знімку зміни, які відбувалися з об'єктом протягом певного відрізка часу.

За витримку відповідає затвор, а точніше - швидкість його відкриття. Зазвичай швидкість відкриття затвора може становити від 30 секунд до 1/4000 секунди, прогресивні моделі здатні працювати з витягами в 1/8000 секунд. Перший варіант розшифровуватися наступним чином: затвор камери відкриється на 30 секунд, протягом яких на матрицю буде потрапляти світло, на основі якого пристрій і створить зображення. Це відмінно підходить для зйомки нічного неба або інших слабоосвещенних, нерухомих або малорухомих об'єктив.

Навпаки, витримка в 1/4000 секунди говорить про те, що затвор блискавично відкриється і закриється, що практично зупиняє час в кадрі. Коротка витримка підійде для зйомки дуже рухомих об'єктив, таких як птахи у польоті або падаючі краплі води.

Фото на довгої витримки дало змогу відобразити світ автомобілів,
які проїжджали повз

А тепер ми плавно переходимо до світла, про який вже говорили вище. Чим коротше витримка, тим менше світла потрапляє на матрицю, відповідно, при недостатньому освітленні може знадобитися підвищення чутливості ISO. Для зйомки людей в яскраву сонячну погоду це не критично - навіть при витримці 1/1000-1/4000 секунди фото буде світле. Але в сутінках або при зйомки в приміщенні такі короткі витримки, швидше за все, зіпсує знімок, зробивши його темним. В цьому разі краще подумати про більш довгих витримках, піднятті ISO або використанні зовнішнього спалаху.

Якщо ви знімаєте з рук, вам потрібно запам'ятати одну важливу закономірність: для гарантовано різкого кадру, витримка не повинна бути коротше, ніж фокусна відстань об'єктива, в іншому випадку знімок може вийде змащеним. Наприклад, для об'єктива з фокусною відстанню 85 мм витримка не повинна бути довшою 1/85 секунди, оптимальний варіант - 1/100-1/180 секунди. Це обумовлено тим, що чим довше фокусна відстань, тим помітніша на знімку тремтіння рук, відповідно, чим довше витримка, тим більше смаз.

Не варто забувати і про інші аксесуари, наприклад, штатив. Маючи під рукою штатив можна ставити довгі витримки не боячись, що мимовільне рух рук зіпсує кадр. Це стане в нагоді для зйомки пейзажів або вуличної зйомки. До того ж, за допомогою штатива можна легко знімати на довгих витримках. У такому разі нерухомий об'єкт зйомки буде різким. В окремих випадках зйомка і зовсім не можлива без використання штатива, наприклад, зйомка зоряного неба або ранкові/вечірні фотографії, коли світла занадто мало.

Читайте також: "Кращі штативи для фото та відеозйомки".

Рада. Використовуйте світлофільтри, щоб поліпшити або змінити зображення. Поляризаційний фільтр позбавить від відблисків на склі або воді, підніме контраст і наситить небо. Пом'якшувальний зробить портрет м'яким і атмосферним. Нейтральні дадуть змогу знімати вдень на довгих витримках, це стане в нагоді під час зйомки природи, водоспадів, рухомих силуетів і т. д... Не забуваємо і про макросветофильтрах, з їхньою допомогою можна робити чудові макрознімки, при цьому не купуючи дорогий спеціалізований спеціалізований об'єктив.

Регулюємо світловий потік з допомогою діафрагми

Чим більше ми відкриваємо діафрагму, тим більше світла потрапляє на матрицю камери

Діафрагма - це механічне отерстие в об'єктиві, яке регулює потік світла на шляху від об'єктива до матриці. Діафрагму часто плутають зі світлосилою, ці параметри дійсно пов'язані між собою, але є істотні відмінності. Світлосила - це здатність об'єктива пропускати світло, а діафрагма цей світ може контролювати/регулювати. Віконце затискається і через об'єктив потрапляє менше світла.

Технологію просто зрозуміти, якщо провести аналогію з людським оком. При яскравому світлі зіниця звужується, а при слабкому - розширюється. Коли ви дивитеся на конкретний об'єкт, то фон позаду нього стає розмитим, а якщо переводите погляд удалину - навпаки.

Аналогічно і у об'єктива. Світлосильна оптика здатна сильно "замилювати" фон, а також має ряд переваг у місцях зі слабкою освітленістю. Об'єктив зі світлосилою f/2.8, якщо порівнювати його з об'єктивом f/3.5, дозволяє скоротити витримку в півтора рази - від 1/15 до 1/25 секунди. Простіше кажучи, маючи світлосильний об'єктив ви отримаєте більше світлих і різких фотографій, у вас буде більше творчих можливостей.

Чим більше значення f, тим більше об'єктив в кадрі будуть у фокусі.
На фото зліва - f16, на фото праворуч - f2

Змінюється діафрагма в спеціальному режимі, який називається пріоритетом діафрагми. Також діафрагмою можна керувати в режимі пріоритету витримки і діафрагми або в повністю ручному режимі Ці режими доступні всім дзеркальним, бездзеркальним і деяким мильницям (позначений буквою S, Tv або Av, залежно від виробника). Варто відзначити, що деякі об'єктиви дають змогу змінювати діафрагму спеціальним кільцем, яке розташоване на їх корпусі. Максимально відкрита діафрагма дозволяє зробити упор на портретну або предметну зйомку. Для зйомки пейзажів або групи людей краще прикрити діафрагму, щоб всі знімаються об'єкти перебували в зоні грип (глибина різкості, визначається діафрагмою і фокусною відстанню). Теж саме стосується макрозйомки, адже в деяких випадках грип може виявитися недостатньо, в цьому разі варто прикрити діафрагму.

Знімаючи портрет слід пам'ятати, що чим більше ви відкриваєте діафрагму, тим менша глибина різкості. Так, під час зйомки з близької відстані з параметрами f/1.4 - f/1.8 глибина різкості буде всього кілька сантиметрів і замість портрета ви отримаєте різко наведений очей у моделі і розмиті ніс і вухо. Також варто відзначити, що чим більше фокусна відстань об'єктива, тим менша глибина різкості. З іншого боку, чим далі об'єкт зйомки, тим більше грип.

Особливу роль у зйомки при слабкому освітленні грають світлосильні об'єктиви. Адже відкривши діафрагму можна запросто компенсувати недостатнє освітлення. Але це працює тільки з об'єктивами, світлосила яких не менше f/2.8.

Читайте також: "Перший об'єктив: 5 універсальних моделей" і "5 бюджетних фікс об'єктивів".

Рада. Багато новачків не розуміють різниці між форматами JPEG і RAW і віддають перевагу першому, оскільки він займає менше місця, та й камера працює швидше. Але будь-який професійний фотограф віддасть перевагу формату RAW. RAW - це сирий, не оброблений камерою матеріал зйомки, в якому записані всі параметри знімка. JPEG ж обробляється внутрикамерно, записані у файлі дані є остаточними та їх редагування веде до втрати деталізації. Навпаки, RAW дасть змогу без втрат виправити баланс білого, змінити колірну складову кадру або освітлити знімок, якщо він буде занадто темним. Втім, перевага в обробці втрачається на тлі пересвеченних кадрів, тому для редагування набагато краще недоэкспонированный (темний) кадр ніж пересвеченный, але це вже стосується будь-яких форматів зйомки. З мінусів можна відзначити те, що знімки займають в 2-3 рази більше місця і вимагають обробки в фоторедакторі.

# data[].attributes.attachment_link.title
Поради починаючому фотографу: що потрібно знати про камері | Каталог цін E-Katalog

# data[].attributes.attachment_link.description
Статті та огляди ⇒ Як відомо, наявність дорогого фотоапарата не гарантує, що ви одразу будете створювати фотографії студійної якості. Дуже часто новачки, тільки випробувавши себе в ролі фотографів, закидають цю справу через складності у налаштуваннях чи не дуже хорошого результату зйомки.

# data[].attributes.headline
30.06.22 р. Тема: Друкування фотографій

# data[].attributes.subject
30.06.22 р. Тема: Друкування фотографій

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Під час друку зображення на настільному принтері або надсилання зображення на пристрій підготовки до друку знання деяких основних фактів про друк може спростити роботу та забезпечити належний друк готового зображення.

Найпростіші зображення, наприклад векторні об'єкти, використовують лише один колір в одному рівні сірого. Більш складніші зображення, наприклад фотографії, мають різноманітні відтінки кольорів. Такий вид зображень називається безрастрові зображення.

Ілюстрація, де використано декілька кольорів та яка призначена для комерційних цілей, має друкуватися на окремих основних шаблонах - по одному для кожного кольору. Для процесу під назвою кольороподіл зазвичай використовуються чорнила (CMYK) блакитного (cyan), пурпурового (magenta), жовтого (yellow) та чорного (black) кольорів. У Photoshop можна налаштувати параметри створення різноманітних шаблонів.

Якщо ви не працюєте в комерційній поліграфічній компанії або бюро обслуговування, скоріш за все ви використовуєте настільний принтер для друку фотографій, наприклад струминний, сублімаційний або лазерний принтер, а не пристрій фотовиводу. Photoshop дозволяє керувати друком зображення.

Монітори показують зображення за допомогою світла, а настільні принтери друкують зображення за допомогою чорнил, фарби або барвників. Тому настільні принтери не можуть відтворити всі кольори, що їх здатен показувати монітор. Однак за допомогою спеціальних процедур (наприклад, за допомогою системи керування кольором) можна отримати передбачені результати друку зображень на настільному принтері. Пам'ятайте про таке під час роботи з зображенням, яке потрібно надрукувати:

Якщо зображення знаходиться в режимі RGB, не перетворюйте документ на CMYK під час друку на настільному принтері. Працюйте лише в режимі RGB Як правило, настільні принтери здатні приймати дані RGB і використовують внутрішні програми для перетворення на CMYK. Якщо на друк передаються дані CMYK, більшість настільних принтерів все одно виконують перетворення з непередбачуваними наслідками.

Якщо потрібно переглянути зображення у вигляді, який воно буде мати під час друку на пристрої, для якого є профіль, скористайтеся командою "Перевірити кольори".

Щоб точно відтворити кольори на надрукованій сторінці, потрібно включити в робочий процес процедури керування кольором. Працюйте лише з монітором, що належним чином відкалібрований та підготовлений. Бажано також створити власний профіль для принтера та паперу, на якому виконується друк, хоча профіль з комплекту принтера може забезпечити допустимі результати.

Програма Photoshop має такі команди друку в меню "Файл":

Щоб забезпечити максимальну ефективність, можна включити команду "Друк" у дії. (Photoshop надає всі параметри друку в одному діалоговому вікні.)

У лівій частині області попереднього перегляду настройте розташування та масштабування зображення відповідно до вибраного формату паперу й орієнтації. Або встановіть детальні параметри в розділах "Розташування й розмір", "Керування кольором", "Знаки друку" тощо праворуч.

Докладніше про це див. в статтях Розташування та масштабування зображень і Друк із керуванням кольором із програми Photoshop.

В ОС Мас OS розгорніть розділ "Керування кольором" і встановіть прапорець "Надсилати 16-бітові дані" для отримання найвищої якості у вишуканих градуйованих тонах, наприклад для яскравого неба.

Можна змінити розташування та масштаб зображення за допомогою параметрів діалогового вікна "Друк". Затінена межа на краю паперу представляє край вибраного паперу, а область друку - біла.

Основний розмір для виводу зображення визначають параметри розміру документа в діалоговому вікні "Розмір зображення". Масштабування зображення в діалоговому вікні "Друк" змінює розмір і роздільну здатність тільки друкованого зображення. Наприклад, якщо в діалоговому вікні "Друк" змінити масштаб зображення з роздільною здатністю 72 ppi на 50%, зображення буде надруковано з роздільною здатністю 144 ppi, однак параметри розміру документа в діалоговому вікні "Розмір зображення" не зміняться. У діалоговому вікні "Друк" поле "Роздільна здатність друку" у нижній частині розділу "Розташування й розмір" відображає роздільну здатність друку за поточного параметра масштабування.

Для сторонніх драйверів принтера можна установити параметр масштабування у діалоговому вікні "Параметри друку". Це масштабування впливає на все, що є на сторінці, зокрема, розмір всіх позначок сторінки, наприклад мітки кадрування та підписи. А значення масштабування команди "Друк" впливає тільки на розмір друкованого зображення (а не на розмір позначок сторінки).

Щоб уникнути неточного масштабування, указуйте масштаб у діалоговому вікні "Друк", а не в діалоговому вікні "Параметри друку". Не вказуйте значення масштабування в обох діалогових вікнах одночасно.

Виберіть пункт меню "Файл" > "Друк" і розгорніть параметри розділу "Розташування й розмір" праворуч. Потім виконайте одну з таких дій:

Якщо з'явилося попередження про те, що зображення виходить за межі області паперу для друку, натисніть кнопку "Скасувати". Потім виберіть пункт меню "Файл" > "Друк", розгорніть праворуч параметри розділу "Розташування й розмір" і установіть прапорець "Припасувати до формату паперу".

1. За допомогою інструмента "Прямокутна область" виділіть частину зображення, яку потрібно надрукувати.

2. Виберіть пункт меню "Файл" > "Друк" і встановіть прапорець "Друк виділеної області".

3. Якщо потрібно, відкоригуйте виділену область, перетягнувши трикутні маркери на периметрі області попереднього перегляду друку.

4. Натисніть кнопку "Друк".

Якщо зображення містить векторну графіку, наприклад фігури та текст, Photoshop може відправити векторні дані на принтер PostScript. При виборі включення векторних даних Photoshop відправляє до принтера окреме зображення для кожного текстового шару та кожного векторного шару фігур. Ці додаткові зображення друкуються зверху основного зображення та обрізаються по їх векторному контуру. Відтак границі векторної графіки друкуються з повною роздільною здатністю принтера, навіть якщо вміст кожного шару обмежений роздільністю зображення.

Для деяких режимів накладання й ефектів шарів потрібно растеризувати векторні дані.

# data[].attributes.attachment_link.title
Загальні відомості про друк

# data[].attributes.attachment_link.description
Під час друку зображення на настільному принтері або надсилання зображення на пристрій підготовки до друку знання деяких основних фактів про друк може спростити роботу та забезпечити належний друк готового зображення. Найпростіші зображення, наприклад векторні об'єкти, використовують лише один колір в одному рівні сірого. Більш складніші зображення, наприклад фотографії, мають різноманітні відтінки кольорів.

# data[].attributes.headline
29.06.22 р. Тема: Особливості різних принтерів

# data[].attributes.subject
29.06.22 р. Тема: Особливості різних принтерів

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Форвард принт

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Майже всім відомі два найпопулярніші типи принтерів - лазерний і струменевий. Та мало хто знає, що таку техніку слід вибирати відповідно до потреб, щоб вона якомога краще відповідала нашим сподіванням. Пристрої відрізняються технологією нанесення друку на папір, а також якістю, яка повинна бути адаптована до потреб користувачів і обставин. На ринку також є інші, більш спеціалізовані принтери, які можуть бути корисними в певних ситуаціях.

Популярні види

На ринку представлено багато типів принтерів, які відрізняються режимом роботи, конструкцією та найважливішими параметрами. Вибір відповідної моделі повинен залежати від того, як він використовується. Для того, щоб друкувати тільки документи чи періодично використовувати принтер, слід вибрати інший пристрій, ніж для частого друку чи кольорових копій.

Лазерні принтери

Це один із найбільш популярних видів. Під час своєї роботи такі пристрої використовують лазерне світло. Лазерний промінь відбивається від обертового дзеркала та об'єктива, а потім відбиває зображення на позитивно чи негативно зарядженому фоточутливому барабані. Це створює друковане зображення. На ринку є лазерні багатофункціональні пристрої, що значно розширює можливості.

Найбільшою перевагою цього типу принтерів є швидкість друку звичайного тексту. Також - використання тонера, тому користувачам не доведеться турбуватися про висушені чорнила. Лазерні принтери найчастіше використовуються в офісах, де величезний попит на друк. Вони також вважаються більш довговічними, ніж струменеві, що у свою чергу позначається на їхній ціні (лазерні дорожчі). Витратні матеріали, призначені для лазерних принтерів, також мають високу ціну, зате їх вистачає для значно більшої кількості друкованих матеріалів.

Струменеві принтери

Це теж одні з найпопулярніших друкарських пристроїв. Для своєї роботи вони використовують чорнило. Залежно від моделі та виробника воно може бути в декількох чорнильних картриджах. Якщо струменеві пристрої використовуються рідко, часом виникає проблема із висушеним чорнилом, тому рекомендується друкувати щось принаймні раз на тиждень.

Часом головку, інтегровану з принтером, потрібно замінити (якщо чорнило висохне). У випадку з пристроями, де головка інтегрована з картриджами, видалити засохлі чорнила значно простіше, оскільки це можна виконати на програмному рівні. Якщо це не допомагає, можливо, доведеться відновити чорнила чи (в крайньому разі) придбати новий чорнильний картридж.

Світлодіодні принтери

Основна відмінність лазерної та світлодіодної технології - це конструкція принтера. Хоча лазерна машина має лазерно-дзеркальну систему, світлодіодні принтери використовують нескладний механізм світлових панелей. Завдяки тому, що світлодіоди довго працюють, принтер має дуже низький рівень відмов - і ним можна користуватися протягом багатьох років. Він дозволяє друкувати значно більшу кількість сторінок, ніж принтер із технологією лазерного друку. Таким чином, можна заощадити на придбанні матеріалів і витратах на ремонт.

Матричні принтери

Плотери

Це особливий вид принтерів, які призначені для широкоформатного друку. Плотер, на відміну від звичайних принтерів, може створювати малюнок із різними геометричними фігурами (прямокутниками, крапками, колами, еліпсами, лініями). В кінці ми отримаємо широкоформатну "тверду копію" зображення, яке буде відтворене з високою точністю (до сотих міліметра).

Також плотери відрізняються від звичайних принтерів зовнішнім виглядом. Завдяки особливому інтерфейсу можна встановлювати формат паперу, визначать кількість кольорів, точність і повторюваність копій тощо. Сьогодні навіть існують моделі, в яких ви можете використовувати замість паперу тканину.

Інші види принтерів

Вони працюють так само, як і матричні пристрої. Найбільша різниця полягає у використанні одноразової стрічки. Барвник наноситься на папір точковим нагріванням і натисканням на нього нагрівачами голови. Готовий відбиток характеризується високою довговічністю, саме тому ці принтери найчастіше використовуються в галузі для друку , наприклад, штрих-кодів.

Сублімаційні чи барвникові сублімаційні принтери

Класифікація принтерів

Ці пристрої відрізняються одне від одного за різними критеріями. Щоби було легше розібратися і різномаїтті техніки, виділяють певну класифікацію принтерів.

За призначенням

Принтер може бути:

Інтер'єрним. На ньому друкуються елементи, які потрібні, щоб оформити інтер'єр. Наприклад, креслення, інформаційні стенди чи плакати. Класичний формат - 1600 мм.

Фотопринтер. На ньому друкують фотографії, використовуючи матеріали малого формату (рулони на 1000 мм в ширину).

Широкоформатним. Це ідеальне рішення для друку зовнішньої реклами. Ширина для цього зазвичай 3200 мм. Принтер дуже швидко працює та має невисоку оптичну роздільну здатність друку.

Офісним. У них листова подача матеріалу, а також немає лайтів (на відміну від фотопринтерів).

Маркувальним. Друкувальна голівка не рухається - вона зафіксована над конвеєрною стрічкою та маркує рухомі вироби.

Сувенірним. Чудовий вибір, якщо потрібно друкувати на маленьких деталях, дисках або заготовках, що мають складну форму.

За технологією друку

Пристрої можуть бути:

За типом інтерфейсу

Щоб можна було друкувати, у пристрою має бути такий інтерфейс, який сумісний із комп'ютером. Якщо це домашній комп'ютер, частіше за все використовуються USB або паралельний порт, також усе популярнішим стає бездротовий інтерфейс. Дізнайтеся детальніше про можливі варіанти:

Таке під'єднання використовується для точково-матричних моделей, адже для них не потрібна висока швидкість передачі даних.

Така передача даних буде швидша, якщо порівнювати з попереднім випадком.

Застосовується технологія паралельного зв'язку, завдяки чому вдається досягнути доволі високої швидкості обміну даних.

Це стандартне рішення, яке прийняте для принтерних паралельних портів.

Такий інтерфейс дуже поширений як серед принтерів, так і серед іншої техніки.

Дає можливість під'єднати цифровий принтер і камеру, сканер і жорсткі диски напряму до комп'ютера.

Якщо бажаєте під'єднати пристрій до мережі, знадобиться така кабельна проводка, що сумісна з мережевим портом принтера й самою мережею.

Використання принтерів не за призначенням
Що враховувати при виборі принтера?
Варто звертати увагу на окремі параметри, які можуть вплинути на роботу принтера. Вибір конкретного типу пристрою - це одне, а рішення, яку модель використовувати - інша річ. Вони відрізняються своїм режимом роботи та параметрами, що безпосередньо впливають на їхню роботу.

Тепер ви більше знаєте про типи принтерів, тож зможете більш виважено вибирати техніку, виходячи зі своїх потреб. Припустімо, якщо потрібно друкувати лише текстові документи, підійде лазерний пристрій. Для друку переважно кольорових фотографій і графіки краще вибрати струменевий. Варто розглянути, що пропонують виробники принтерів, зважаючи також на:

Оскільки часто виявляється, що найдорожчі моделі струменевих пристроїв мають дуже дорогі чорнила, які часто перевищують вартість самої техніки.

Типи, що доступні на ринку, можна легко вибрати відповідно до ваших потреб. Та особливо популярні два типи пристроїв - струменеві й лазерні, що мають порівняно універсальне застосування.

# data[].attributes.attachment_link.title
Основні види принтерів та характеристики, їх використання

# data[].attributes.attachment_link.description
Майже всім відомі два найпопулярніші типи принтерів - лазерний і струменевий. Та мало хто знає, що таку техніку слід вибирати відповідно до потреб, щоб вона якомога краще відповідала нашим сподіванням. Пристрої відрізняються технологією нанесення друку на папір, а також якістю, яка повинна бути адаптована до потреб користувачів і обставин.

# data[].attributes.headline
23.06.22 р. Тема: Підготовка зображення до друку

# data[].attributes.subject
23.06.22 р. Тема: Підготовка зображення до друку

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Підготовка цифрових фотографій до друку

редагування фотографій, корекція кольору, розмір і дозвіл, друк цифрових фотографій

У кожного власника цифрового фотоапарата рано чи пізно виникає бажання або необхідність роздрукувати свої фотографії. У такій ситуації можливі два варіанти розвитку подій. Перший спосіб - просто роздрукувати. Недолік цього способу в тому, що якість відбитків, швидше за все, буде бажати кращого. Можливий і другий варіант: зробити все як треба і отримати на відбитках те, що хочеться побачити, - хорошу різку картинку з правильними кольорами і контрастом.

безліч варіантів

Існує два основних способи друку. Це друк цифрових фотографій на фотознімках і друк в фотолаб. Кожен з них має свої достоїнства і недоліками.

принтер

Переваги: ​​фотографія друкується швидко; не треба нікуди ходити; якщо фотографія містить конфіденційну зображення, то можна бути впевненим, що через деякий час вона не візьме гран-прі на якомусь місцевому закритому показі фестивалю асоціації фотопечатніков.

Недоліки: максимальний формат фотографії визначається моделлю принтера, витратні матеріали досить дороги - собівартість відбитка значно вище, ніж при друку в фотолаб.

Переваги: ​​вартість відбитка значно нижче, ніж при друку на фотознімках; доступні будь-які формати і типи паперу.

Недоліки: досить довгий процес друку, при неправильному підході до вибору фотолаб можливі проблеми з якістю відбитків.

Способи підготовки знімків до друку, описані в цій статті, досить універсальні, щоб підготувати фотографії до друку і на принтері, і в фотолаб.

Колір і контраст

Якщо ви друкуєте свої цифрові знімки в перший раз, то можете зіткнутися з неправильною передачею кольору на знімку. Іншими словами, на моніторі картинка виглядає красиво і соковито, а відбиток або блідий, або кольору "попливли". При друку в нормальному фотолаб, де не використовують неякісну хімію або прострочену фотопапір, це відбувається тому, що колірний профіль друкарської машини не збігається з колірним профілем вашого дисплея.

Кожен пристрій, що використовується для виведення зображень (монітор, принтер, друкарська машина), має так званий колірний профіль. Це спеціальний файл, що описує можливості відображення кольору. У ньому описано властивості кольорів дисплея або принтера - які кольори він здатний або не здатний відтворити і як слід перераховувати числові значення кольорів для їх точного відображення. Оскільки можливості виведення у різних пристроїв різні, кожне з них "розуміє" і відтворює кольори по-різному. Як правило, всі промахи в кольорах при друку виходять саме через неправильне колірного профілю монітора. Тобто фотографія показується "неправильно" саме на екрані. Щоб уникнути цього, монітор повинен бути правильно налаштований. Процес цей називається калібруванням - апаратної або програмної. Перша проводиться за допомогою спеціальних додаткових пристроїв. Вона є найточнішою, але її мінус в тому, що "залізяки" ці коштують грошей, часто зовсім чималих. Другий спосіб - програмний, що не вимагає ніяких спеціальних пристосувань - він виконується за допомогою програм. Цей спосіб дає менш точні результати при налаштуванні, проте для завдань, не пов'язаних з професійною поліграфією, він часто підходить.

калібрування монітора

В якості наочного посібника при такій настройці можна порекомендувати широко поширену програму Nokia Test, яка ідеально підходить для перевірки і налаштування геометрії на CRT-моніторах.

Калібрування краще проводити при хорошому освітленні, але при цьому потрібно уникати відблисків або прямого попадання яскравого світла на сам дисплей. Принцип дії всіх програм загальний, так що, зрозумівши його один раз, можна легко розібратися з роботою будь-який інший. Найбільш поширеною і простий з них є програма Adobe Gamma. До версії Adobe Photoshop CS3 ця програма йшла в комплекті з Photoshop. Якщо у вас встановлена ​​версія нижче CS3, то Adobe Gamma можна знайти в "Панелі управління". У разі CS3 Adobe Gamma можна скачати з сайту www.adobe.com. Після запуску програми потрібно вибрати "Панель управління" і натиснути "Далі". Перед нами відкриється вікно з настройками.

При підгонці розмірів слід пам'ятати, що в друкованих машинах існує допуск на люфт паперу. Простіше кажучи, фотопапір в процесі друку може трохи зміщуватися в бік. Технологічний допуск на такі зміщення становить 2 мм, відповідно, не варто розміщувати значущі елементи зображення ближче ніж на 2 мм від краю картинки. В пікселях з роздільною здатністю 300 DPI це становить приблизно 24 пікселя. Загалом, там і так майже ніколи нічого немає, але попередити ми зобов'язані.

цветокоррекция

Наступний етап підготовки - це корекція. У нормальних фотолаб всі файли перед друком піддають базової корекції. В силу рутинності цього процесу вона зводиться до дій "трава повинна бути зеленою, небо - синім, особи - тілесного кольору". Маючи під рукою Photoshop і добре налаштований монітор, можна уникнути прикрих неприємностей, пов'язаних з помилками фотолаб.

Не слід забувати, що на моніторі картинка завжди буде виглядати яскравіше і соковитіше, тому що екран випромінює світло, в той час як відбиток на папері лише відображає його. У зв'язку з цим зображенні, яку ми готуємо до друку, зовсім не завадить додати трохи насиченості, яскравості і контрасту. Це зовсім не означає, що потрібно викрутити все движки на максимум, але перемістити на п'ять-десять поділок движок Saturation буде зовсім не зайвим. Для правильного налаштування насиченості спочатку необхідно правильно налаштувати колірний баланс на фотографії для поліграфії.

Adobe Photoshop має в своєму розпорядженні величезний арсенал інструментів для колірної корекції.

Як приклад ми будемо розглядати фотографію, зняту в досить складних умовах освітлення.

Деталі й різкість

При друку фотографій великих форматів проблема різкості на відбитку стоїть дуже гостро. Картинка на екрані виглядає більш різкою з огляду на те, що площа монітора менше площі відбитка. У боротьбі з цією проблемою найкраще справляється фільтр High Pass (Filter -> Other -> High Pass). Для підвищення різкості потрібно скопіювати шар (або вміст всіх верств) в новий шар, застосувати до цього шару фільтр, а потім перевести цей шар в режим накладення Overlay. Значення радіуса для роботи фільтра підбирається експериментально, за формулою "кількість пікселів по довшій стороні кадру, поділене на 1500". Відповідно, для друку формату 10x15 см радіус буде приблизно 1,2, для 20x30 - 2,5, для 30x45 - 3,5-3,7. Для друку форматів від 20x30 см і вище рекомендується застосувати фільтр два або навіть три рази, варіюючи радіус на значення ± 0,2. Для збереження якості зображення для друку таких форматів необхідно зберігати в TIFF, в той час як для друку картинок меншого формату буде досить і JPEG.

Зразкові розміри цифрових зображень для друку

Відбиток 10x15 см: 1200x1800 пікс.

Відбиток 20x30 см: 2400x3600 пікс.

Відбиток 30x45 см: 3600x5400 пікс.

Таким чином, для друку фотографії 10x15 см цілком вистачить камери з матрицею 2 мегапікселі, для 20x30 потрібно 8 мегапікселів. Для фотографій розмірів 30x45 потрібно як мінімум 12 мегапікселів.

Ось ще невелика таблиця на допомогу.

При підготовці файлів до друку скористайтеся таблицею для уточнення пропорцій сторін і розміру зображення в файлі. Це допоможе уникнути появи білих полів на відбитку, або навпаки, підготувати файл з необхідними Вам полями або рамками.

Для того, щоб оцінити на моніторі свого комп'ютера, як буде виглядати надруковане зображення, ви можете скористатися профілями паперів для різних машин. Кожна поважаюча себе фірма може надати ці профілю.

Налаштування монітора і робочого місця

Калібрування монітора і організація робочого місця - взаємопов'язані завдання.

Організація робочого місця

1. Умови освітлення, в яких знаходиться ваш монітор, повинні бути стабільні. Ідеальним варіантом є ізольована від сонячного світла кімната зі стінами і меблями, пофарбованими в нейтрально-сірий колір. Основна причина нестабільності освітлення (і, відповідно, сприйняття кольору) - природне світло з вікна, тому що він змінює свої характеристики в залежності від часу доби. Тому намагайтеся не допускати його потрапляння в кімнату під час корекції (наприклад, завішуйте вікно щільними шторами).

2. У кімнаті повинен знаходитися середньо-яскравий джерело світла, що висвітлює монітор, але знаходиться від нього на достатній відстані, щоб бути розсіяним (ненаправленим). Наприклад, верхнє світло. Ідеальною колірною температурою освітлення вважається 5000 К (лампи Д50) або 6500 К (лампи Д65). Допускається використання звичайних побутових ламп, але стабільність сприйняття кольору буде залежати від стабільності його кольорова температура.

3. Намагайтеся не допускайть знаходження яскраво-забарвлених предметів або точкових джерел освітлення (наприклад, настільної лампи) в межах видимості при погляді на монітор. Яскраві і барвисті предмети впливають на сприйняття кольорів.

калібрування монітора

Якщо зовнішнє освітлення стабільно, температура монітора повинна бути приблизно на 1500К вище температури зовнішнього освітлення. Якщо зовнішнє освітлення нестабільно (наприклад, калібрування ноутбука), температуру монітора можна встановити на значення 6500К.

Яскравість білої точки (Luminance) повинна бути встановлена ​​в межах 80-120 cd / m2. Одна з найбільш поширених помилок калібрування - надмірно яскрава біла крапка. Якщо вона задана понад 120 cd / m2, на друку зображення можуть здаватися темними (насправді в цьому випадку вони є занадто яскравими на моніторі).

Значення гами впливає тільки на відображення інтерфейсів операційної системи, і не впливає на відображення в Adobe Photoshop. Тому при роботі з цією програмою калібрувати можна на будь-яку гаму. Рекомендованої гамою є 2.2, для всіх операційних систем - Windows, Mac, Linux і ін.

Налаштування відкаліброваного монітора (яскравість, контраст, колірна температура, яскравість білої, чорних крапок, і ін.) Не повинні зазнавати змін. Якщо ви випадково змінили будь-якої з параметрів, необхідно встановити колишнє його значення. Якщо це неможливо, монітор вимагає перекалібрування. Це особливо актуально для моніторів Apple Cinema, на яких не градуйовані настройки яскравості.

Рекомендована періодичність калібрування монітора - 1 раз в 2 тижні. На практиці монітор може бути досить стабільним значно довше (1 місяць, 3 місяці, півроку і навіть рік), однак гарантувати це неможливо.

Також ви можете скористатися послугою калібрування моніторів фахівцем.

1) Ніколи не порівнюйте відбиток з екраном монітора.

Відбитий і вихідний світло мають різну фізичну природу і не можуть сприйматися однаково в принципі. Колір - це відчуття, тому і порівнювати потрібно відчуття. Ідеально порівнювати зображення з паузою близько 1 хвилини - спочатку дивимося на екран, потім пауза, потім дивимося на відбиток. В реальних умовах часто досить просто не дивитися одночасно і поруч.

Про те, як використовувати профілі машин для самостійної корекції при підготовки файлів до друку, написано в розділі профілі. Звертаємо увагу на те, що коректна робота з кольором можлива тільки в програмах з повноцінним управлінням кольором (Color Managment), наприклад, Adobe Photoshop, Adobe Lightroom і інших продуктах компанії Adobe.

Підтримка "профілі матеріалів друку

Для того, щоб оцінити на моніторі свого комп'ютера, як буде виглядати надруковане зображення, ви можете скористатися профілями паперів для різних машин.

При підготовці зображення до друку конвертувати його за профілем машини не потрібно - це зробить автоматизована система або друкарська машина. Використання профілів при обробці зображення можливо лише в режимі Proof Colors (екранна цветопроба).

Ви можете надсилати файли в будь-якому RGB або grayscale просторі. Як правило, це sRGB або Adobe RGB. При передачі файлів в робочу директорію оператора, в разі необхідності вони будуть автоматично сконвертовані за чинним профілем друку. Автоматична конверсія буде проведена в залежності від обраного матеріалу, а також в залежності від машини, на яку надійде замовлення. У разі редагування параметрів замовлення файли будуть автоматично переконвертовані. При цьому в архіві клієнта залишаться оригінальні файли, які можна використовувати для повторних замовлень, в т.ч. для друку на інших машинах або матеріалах.

Інструкції з використання профілів

1. Для того, щоб оцінювати результат майбутньої друку за допомогою профілів, ваш монітор повинен бути калібрувати і характеризован. Результатом калібрування і характеризації є ICC-профіль, підключений в якості профілю монітора у вашій операційній системі. за

2. Скачайте необхідний режим друку (в залежності від машини і матеріалу).

3. Додайте цей профіль у список профілів вашої операційної системи.

Профілі розташовуються в директорії:
C: \ WINDOWS \ system32 \ spool \ drivers \ color
Для додавання профілю також можна клікнути на ньому правою кнопкою і в меню вибрати "встановити профіль".

4. За допомогою режиму Proof Colors ( "екранна цветопроба") в Adobe Photoshop ви можете оцінити, як буде виглядати ваше зображення на майбутньому відбитку. Для цього в меню View - Proof Setup - Custom виберіть потрібний профіль. Переконайтеся, що позначені галочками Preview і Use Black Point Compensation. Простежте за тим, щоб галочка Preserve RGB Numbers була відзначена. В якості алгоритму

Rendering Intent виберіть Perceptual - це оптимальний режим для більшості типів зображення.

Ви можете зберегти вибрані установки кнопкою Save, готовий пресет буде доступний в View - Proof Setup. Перемикатися між режимом Soft Proofing і звичайним відображенням можна гарячими клавішами CTRL + Y.

довговічність

Термін життя відбитка вкрай важливий для художньої фотографії. Продаєте ви свою роботу в галерею, даруєте її друзям - вам не байдуже, як довго буде зберігатися ваш шедевр. Тому до вибору паперу і чорнила слід ставитися дуже трепетно. Пігментні чорнила мають більшу довговічністю в порівнянні з чорнилом на основі барвників. Також різної довговічністю володіють різні папери. Наприклад, компанія Epson гарантує, що під склом і при відсутності потрапляння прямих сонячних променів зображення на папері Epson Archival Matte збережеться не менше ста років.

Для порівняння: гарантія для однієї з кращих фотопаперів Fuji Crystal Archive - 60 років, для звичайної кольорової фотопаперу - не більше 30 років.

Зазвичай виробники вказують довговічність паперу на упаковці. Пам'ятайте лише, що дана довговічність розрахована тільки при використанні конкретних чорнила (зазначених виробником) і зберіганні в спеціальних умовах - найчастіше під склом і при відсутності попадання прямого сонячного світла.

метамеризма

Будь-яке надруковане зображення буде мати деякі зміни в кольорі, якщо його висвітлювати світлом з різним спектром (лампи розжарювання, денне світло або флуоресцентні лампи). Іноді зміни стають дуже значними і кольору сильно спотворюються - це явище називають метамеризма. Наприклад, при освітленні лампами розжарювання фотографія набуває малиновий (magenta) відтінок, хоча при денному світлі з зображенням все було в порядку. Або, навпаки, при освітленні лампами розжарювання зображення виглядає нормально, а при денному світлі в ньому з'являється зелений відтінок.

Найбільш помітний метамеризма при використанні пігментних чорнила. У попередніх моделях принтерів Epson при друку на глянцевому папері спостерігалося значне метамеризма при денному світлі (зеленуватий ціан), хоча при лампах розжарювання зображення виглядало цілком нормально. В останніх моделях (наприклад, Epson Stylus 2100) компанія серйозно попрацювала над усуненням цього явища і завдяки застосуванню нових чорнила UltraChrome метамеризма став майже не помітний.

З метамеризма можна боротися в такий спосіб. Якщо ви збираєтеся розмістити фотографію там, де вона буде освітлена лампами розжарювання і ризикує придбати "мажентовий" відтінок, можна в Photoshop за допомогою Кривих (Curves) трохи підсилити зелений канал. Таким же чином можна боротися і з іншими проявами метамеризма.

# data[].attributes.attachment_link.title
Підготовка до друку цифрових фотографій

# data[].attributes.attachment_link.description
У кожного власника цифрового фотоапарата рано чи пізно виникає бажання або необхідність роздрукувати свої фотографії. У такій ситуації можливі два варіанти розвитку подій. Перший спосіб - просто роздрукувати. Недолік цього способу в тому, що якість відбитків, швидше за все, буде бажати кращого.

# data[].attributes.headline
22.06.22 р. Тема: Вирівнювання та викревлення напису. Робота з Photoshop

# data[].attributes.subject
22.06.22 р. Тема: Вирівнювання та викревлення напису. Робота з Photoshop

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Можливо ввести обтікання робочого контуру текстом, створеного за допомогою інструменту "Ручка" або "Фігура". Якщо текст вводиться вздовж контуру, його напрямок співпадає з напрямком опорних точок, доданих до контуру. Літери введеного по контуру горизонтального тексту будуть розміщуватися перпендикулярно до базової лінії. Напрямок введеного по контуру вертикального тексту буде розміщуватися паралельно до базової лінії.

Також можна вводити текст в середині замкнутого контуру. У такому разі текст завжди буде горизонтальним, з розривами рядків у місцях, де він доходить до країв контуру.

# data[].attributes.attachment_link.title
Створення текстових ефектів

# data[].attributes.attachment_link.description
Можливо ввести обтікання робочого контуру текстом, створеного за допомогою інструменту "Ручка" або "Фігура". Якщо текст вводиться вздовж контуру, його напрямок співпадає з напрямком опорних точок, доданих до контуру. Літери введеного по контуру горизонтального тексту будуть розміщуватися перпендикулярно до базової лінії. Напрямок введеного по контуру вертикального тексту буде розміщуватися паралельно до базової лінії.

# data[].attributes.headline
16.06.22 р. Тема: Заміна шрифту

# data[].attributes.subject
16.06.22 р. Тема: Заміна шрифту

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Вітаю! Друзі сьогодні на новий невеликий урок по налаштуванню фотошопа, в якому я розповім про одну функції, яка дуже допомагає при виборі шрифту для роботи. До цього вже був урок з налаштування фотошопа, в якому ми налаштовували сьогодні ж ми налаштуємо відображення шрифтів для зручності роботи.

Найчастіше при створення робіт з текстів, ми довго вибираємо шрифт в фотошопі, через те що ми не можемо до пуття уявити як він буде виглядати з нашим текстом. Підійде він чи ні, і деколи доводиться витрачати багато часу на вибір шрифту. З шрифтами для розробки сайтів простіше, так як використовуються в основному стандартні шрифти, а ось для створення інших робіт це буває важко. Та й сам вибір шрифту в фотошопі не дуже зручний. У стандартному подання до випадаючому списку шрифти виглядають дрібно і часом не дуже читабельні.

У сьогоднішньому уроці я розповім, як налаштувати фотошоп так, щоб у нас в випадаючому списку ми наочно бачили, як виглядає шрифт, і могли відразу уявляти, як буде виглядати наш текст після застосування обраного шрифту. Давайте перейдемо до налаштування.

Відкриємо фотошоп, створимо документ, ну і можна додати будь-який текст. На скріншоті, нижче я показав, як виглядає список шрифтів.

У вікні налаштувань фотошопа " установки"Повинна бути обрана вкладка шрифти. На цій вкладці ви побачите параметри інструменту текст, звернути слід увагу на " Розмір зразка для перегляду шрифту: "Якщо не стоїть галочка її слід встановити і в випадаючому списку можна вибрати параметр відображення шрифту.
Які параметри шрифту є:
Як бачите на скрині вище, застосовуючи одну з обраних налаштувань, накреслення шрифту в фотошопі стає більш читабельним, і ми можемо без попереднього вибору прокручуючи скролінг, уявити, як буде відображатися текст, застосовуючи той чи інший шрифт. Досить зручно, чи не так. Застосовуйте найбільш підходящий параметр для вас, який забезпечить зручний вибір шрифту.

Якщо ви не знаєте, як працювати з текстом рекомендую ознайомитися зі статтею.

На цьому все, сподіваюся стаття вам буде корисна в настроік фотошопа, для зручної роботи зі шрифтами.

Здавалося б, величезна кількість тем вже було присвячено графічного редактора Photoshop, і все начебто зрозуміло. Але, на самій-то справі, користувачеві, який тільки починає розбиратися в таїнствах і хитросплетіннях даного графічного редактора, на перших порах можуть бути незрозумілими багато речей, воно і зрозуміло. І навіть простенькі речі, такі, як, зміна шрифту, іноді можуть перетворитися в цілу трагедію. Отже, що ж робити, якщо в процесі вашого творчого процесу не змінюється шрифт в фотошопі? Давайте розбиратися.

причини

Причин, чому не змінюється шрифт в графічному редакторі Photoshop, не дуже багато. А якщо бути точніше, то найбільш ймовірними будуть такі:

1. Проблеми з кодуванням шрифту. Ось приклад: ви завантажили англійську шрифт і друкуєте російськими буквами, тобто, кирилицею. Відповідно, в системі відбуваються конфлікти між кодуваннями, і, щоб не виникло критичної помилки, шрифт автоматично замінюється на стандартний.

2. Шрифти з однаковими назвами, що також неминуче тягне конфлікт. Взагалі дуже важливо розуміти, що текст в Photoshop - векторний, він має чітко позначені певні межі, і порушення їх обов'язково призведе до помилки.

3. Шрифт не підтримує кирилицю. Ну, мені здається, що тут і так все зрозуміло.

Як поміняти шрифт

Незважаючи на те, що причин неможливості зміни шрифту не так вже й багато, варіантів, як вирішити це питання, відчутно більше. Втім, розглядати їх все я не бачу сенсу, наведу як приклад тільки ті, які, на мій погляд, працюють на 100%.

Загалом, як бачите, нічого складного. Якщо раптом шрифт в Photoshop з якоїсь причини "відмовляється" змінюватися, тепер ви знаєте, з якої причини це відбувається, і як вирішити дану проблему.

Примітка! Шрифти не обов'язково встановлювати в системну папку Windows, можливо тимчасова завантаження шрифту до перезавантаження / виключення комп'ютера, докладніше про встановлення шрифтів в Photoshop розповідається.

Зміна розміру предпросмотра шрифту

У вікні попереднього перегляду Photoshop показує не тільки ім'я кожного шрифту, але і відображає попередній перегляд зразка зовнішнього вигляду (для зразка застосовується слово "Sample", що розташоване праворуч від назви шрифту):

Ми можемо змінити розмір попереднього перегляду шрифту. Залежно від версії, нижче CS5 треба пройти по вкладці головного меню Редагування -\u003e Установки -\u003e Текст (Edit -\u003e Preferences -\u003e Type), в версіях вище - по вкладці головного меню Текст -\u003e Розмір проглядається шрифту ( Type -\u003e Font Preview Size). За замовчуванням розмір встановлений як "середній" (Medium). Для прикладу, я виберу найбільший розмір, ось як тепер виглядають зразки попереднього перегляду шрифтів:

Не забувайте, що завжди можна повернутися і вибрати менший розмір зразків.

Вибір стилю (накреслення) шрифту

Як тільки ви вибрали сам шрифт, ми можемо вибрати його стиль, натиснувши на трикутник в правій частині вікна вибору стилю. Задайте потрібний стиль шрифту, вибравши звичайний (Regular), жирний (Bold), курсив (Italic):

Щоб вибрати розмір шрифту

Виберіть розмір для вашого шрифту, натиснувши на трикутник в правій частині вікна вибору розміру. Це відкриє список часто використовуваних встановлених розмірів, які можна вибрати від 6 px до 72 px:

Якщо жоден з цих розмірів не задовольняє Вашим потребам, Ви можете вручну задати будь-власне значення, клікнувши мишкою в поле розміру, ввести значення, потім натиснути Enter, одиниці "px" в кінці числа ставить не обов'язково, тому що Photoshop автоматично додасть його при натисканні Enter. Або, щоб змінити розмірів - навести курсор миші трохи зліва від вікна введення, натиснути ліву клавішу (курсор змінить свій вигляд на палець зі стрілками) і протягнути курсор вліво або вправо для збільшення або зменшення розміру:

Вибір кольору тексту

Праворуч знаходиться бар, де ми можемо поставити тексту колір. За замовчуванням, колір встановлений в чорний. Щоб змінити колір, натисніть на зразок. Photoshop відкриє палітру кольорів, де ми можемо підібрати інший колір для тексту:

Додавання тексту в документ Photoshop

Як я вже говорив коротко на початку уроку, є два різних методу додавання тексту в документ Photoshop, це звичайний (рядком) і метод додавання тексту в область. Різниця між ними в тому, що перший спосіб в основному використовується для додавання невеликої кількості тексту в документ (однієї або декількох букв або слів, заголовка і т.п.), в той час як додавання в область застосовується для додавання більшої кількості тексту всередину заздалегідь встановленої області.
Тут ми розглянемо перший метод, тому що він застосовується в переважній більшості випадків.

Щоб додати текст в документ, виберіть інструмент "Текст", наведіть курсор в ту точку, де Ви хочете, щоб був початок тексту і натисніть ліву кнопку миші. Миготливим маркер на документі вкаже, що Photoshoop готовий для введення тексту:

При цьому Photoshop додасть в палітру шарів новий, особливий вид шару, званий текстовим, його легко відрізнити по мініатюрі у вигляді букви Т. Кожен раз, коли ми додаємо текст в документ, він розташовується на новому текстовому шарі. Photoshop спочатку називає новий шар як "Шар 1" (Layer 1), але назва зміниться, як тільки ми введемо текст, як ми розглянемо трохи пізніше:

Після того як в документі з'явився миготливий маркер, ви можете почати друкувати.

Переміщення тексту по зображенню

Якщо Вам знадобилося перемістити надрукований текст, ви можете легко це зробити.

Для переміщення тексту по зображенню треба трохи відвести курсор від тексту. він змінить свій вигляд з двотаврової балки на значок інструменту "Переміщення" (Move Tool), після зміни вигляду курсора затисніть ліву кнопку миші і перетягніть текст в потрібне місце:

Ухвалення і завершення редагування тексту

Що таке прийняття тексту? Після прийняття тексту відбувається завершення редагування поточного текстового шару і вихід з цього шару. При цьому, сам інструмент "Текст" залишається активним. Якщо ви клацніть по документу після прийняття, то Photoshop дозволяє створити новий текстовий шар.

Коли Ви закінчите введення потрібних букв, слід вийти з даного текстового шару. Для цього натисніть на галочку на панелі параметрів:

Або натисніть клавішу Enter, розташовану в правому нижньому кутку цифрової клавіатури (не той Enter, який ми зазвичай натискаємо!), Або комбінацію звичайний Enter + Ctrl.

Після того як Ви прийняли ваш текст, Photoshop перейменовує текстовий шар, використовуючи перші букви тексту в якості нового імені для шару, це дуже корисно при роботі з декількома текстовими шарами:

Скасувати або видалити текст

Якщо Ви хочете видалити текст до того? як Ви його прийняли, просто натисніть клавішу Esc. Photoshop видалить текст і текстовий шар.

Для видалення вже прийнятого тексту потрібно в панелі шарів перетягнути текстовий шар в кошик.

Параметри вирівнювання тексту

Крім того, в панелі параметрів є три варіанти вирівнювання тексту - вирівняти по лівому краю, по центру, по правому краю. За замовчуванням обрана опція вирівнювання по лівому краю, що означає, що при наборі тексту він буде додаватися праворуч від відправної точки. Якщо ми виберемо опцію "вирівнювання по правому краю, текст буде додаватися зліва від відправної точки. Якщо ж ми виберемо опцію" вирівнювання по центру ", то при введенні текст буде додаватися в обох напрямках на однаковій відстані від точки вставки.

Найкраще перед початком введення тексту переконатися в тому, що у Вас вже вибрана потрібна опція вирівнювання. Але можна змінити вирівнювання вже введеного тексту, для цього необхідно виділити потрібний текст курсором миші і клікнути по опції вирівнювання. На малюнку я зробив анімацію введення тексту з опцією "вирівнювання по центру":

Вибір і редагування тексту

Після введення тексту ми можемо легко повернутися назад і змінити яку-небудь ділянку тексту, як і в будь-якій програмі-текстовому редакторі.
Пересуватися по тексту можна за допомогою клавіатурних стрілок, а можна, клацаючи мишею в потрібній області. Видаляти літери як зазвичай, клавішею "Назад" (Backspase) - ліву букву від курсора. Виділяють (вибирають) букви за допомогою затиснутої Shift і клавіатурних стрілок, або мишею.

Щоб миттєво виділити слово, двічі клікніть по ньому мишею, щоб виділити рядок - клікніть по рядку тричі:

Якщо у Вас є кілька рядків тексту, розділених малими переносами, для вибору всього тексту двічі клікніть по мініатюрі текстового шару:

Також, ми можемо змінити шрифт, розмір і стиль тексту, для цього треба виділити потрібну ділянку і змінити відповідний параметр на панелі параметрів.

Зміна кольору тексту в Photoshop

За таким же принципом ми можемо змінити і колір тексту. Для цього треба виділити потрібну ділянку, клікнути по кольоровому квадратику на панелі параметрів, у вікні, вибрати колір і натиснути ОК:

Про тонкощі редагування тексту в Photoshop і додаткові гарячі клавіші читайте.

11.02.2018 11.02.2018

У цій статті ми детально розповімо, як в Фотошопі створювати і редагувати текст.

Інструменти для створення і редагування тексту

Основна панель інструментів в Фотошопі знаходиться зліва. Ті, які відносяться до створення і форматування тексту відзначені буквою "Т". Щоб відкрити докладне меню всіх функцій, потрібно навести курсор на цей значок і натиснути правою клавішею миші. В результаті відкриється список з чотирьох доступних інструментів:

"Горизонтальний текст";

"Вертикальний текст";

"Вертикальний текст-маска";

"Горизонтальний текст-маска.

Трохи нижче ми крок за кроком розповімо, як користуватися кожним з них.

створюємо напис

Щоб зробити напис в Фотошопі, потрібно клікнути на символ тексту ( "Т"), а потім натиснути на те місце зображення, куди ви ходите її додати. Після цього введіть потрібний текст. На екрані з'явиться проста чорна напис без стилізації. Якщо ви хочете створити унікальний текстовий контент, необхідно використовувати спеціальний інструментарій.

"Горизонтальний текст" і "Вертикальний текст - найбільш прості параметри. Вони задають орієнтацію напису. Щоб вибрати той чи інший інструмент, потрібно клікнути на відповідну функцію в меню значка "Т". Використовуючи ці функції, ви створюєте новий шар в Фотошопі, який буде розташований над фоновим.

"Вертикальний текст-маска" і "Горизонтальний текст-маска" не формують окремий шар, а створюють тимчасову маску бекграунду. Ці інструменти дають можливість виділення області зображення у вигляді тексту. Після активації маски як шару шляхом натискання можна редагувати фонове зображення за формою тексту.

редагуємо текст

Після створення напису або цілого блоку можна приступити до їх форматування. Зверніть увагу, що змінюється як окремий фрагмент, так і весь текст цілком. Щоб редагувати букву, слово або словосполучення, досить відзначити необхідний об'єкт за допомогою виділення лівої кнопкою миші.

Для редагування основних параметрів текстового контенту існує ціла панель інструментів. Вона розташована над робочим полотном. На ній розташовані наступні параметри:

Щоб редагувати тут чи іншу характеристику тексту, потрібно клікнути на відповідний значок. Детальніше розглянемо на конкретних прикладах.

Як вибрати шрифт для тексту

Форматувати шрифт можна наступним чином:

1. Виділіть напис або текстовий блок.

2. Натисніть на стрілку вниз в меню шрифту.

3. Із запропонованого списку виберіть сподобався.

Праворуч від цього параметра є настройка зображення тексту, меню якої відкривається таким же чином. Серед запропонованих варіантів можна вибрати жирний, курсивний або інший варіант.

Важливо! У кожного шрифту своє кількість накреслень і можливостей.

Кегль або розмір шрифту

Кегль - це розмір символів тексту. Зі стандартних можна вибрати показник від 6 до 72 пікселів. Також можна налаштувати його вручну, ввівши в рядок відповідне число. Однак зверніть увагу, що можливий максимум - +1296 пунктів.

Налаштування згладжування регулюють крайні пікселі символів тексту. Наприклад, варіант "Не показувати" видаляє будь згладжування контуру, а решта додають на кордон символу кілька пікселів, щоб його розмити.

вирівнювання тексту

Вирівнювання - стандартна настройка для тексту в документах. Виберіть один з параметрів - зліва, по центру або праворуч, щоб визначити положення тексту на полотні.

колір

Для зміни кольору тексту виконайте наступні дії:

1. Переконайтеся, що обраний шар з текстом.

2. Натисніть на значок "Колір".

3. У палітрі виберіть необхідний відтінок.

деформація

В Фотошопі існує безліч можливостей викривлення тексту. Для цього необхідно клікнути на відповідний параметр і вибрати стиль деформації. Також можна налаштовувати силу зміни в%: по горизонталі, по вертикалі і рівень вигину.

Параметри символів тексту

Передостанній значок відкривається докладний меню форматування тексту. У ньому вказуються всіх перераховані вище характеристики, які також легко змінити. Крім того, в цьому віконці є зміна більш специфічних параметрів. Детально ми вивчимо їх нижче.

Налаштовуємо вкладку "Символ":

кернинг - настройка відстані між буквами (щільності тексту). Допоможе візуально зробити текст більш зручним для читання.

Вертикальний і горизонтальний масштаб - форматують висоту і ширину символів.

інтерльяж - параметр відстані між рядками в текстовому блоці.

- позиція відстані між символами.

- визначення мови, якою написаний текст.

стилізація шрифту. Ця лінійка параметрів дозволяє зробити текст закресленим, підкресленим або встановити верхній і нижній регістр.

Налаштовуємо вкладку "Абзац" (викликати вікно можна через меню Вікно - Абзац):

Крім вирівнювання по одному краю або по центру в цій вкладці можна також:
Вирівняти текст по ширині або залишити вільну останній рядок: Налаштувати ширину відступів: Встановити переноси слів (для текстового блоку):
Зверніть увагу! Для того, щоб зберегти будь-які зміни форматування, необхідно натиснути на галочку, яка знаходиться в кінці панелі інструментів.

текстовий блок

Текстовий блок - це зв'язний масштабний текст, обмежений рамками. Головна особливість - строгі межі. Це означає, що контент всередині рамок просто не може за них вийти. У тому випадку, якщо текст не поміщається всередині, він стає невидимим.

Редагувати текстовий блок можна так само, як і напис. Фотошоп дає можливість зміни не тільки стандартних параметрів букв, але і положення на сторінці. Блок легко спотворити або масштабувати. Специфічні параметри його форматування ми опишемо нижче.

Щоб створити блок, потрібно або написати / вставити довгий текст, або розтягнути кордон написи, затиснувши ліву кнопку миші на пунктирною кордоні написи.

Щоб змінити розмір блоку можна за допомогою маркерів на нижній межі (натисніть CTRL + T або меню Редагування - Трансформування - Масштабування).
Для деформації блоку затисніть клавішу "Ctrl" і спотворюйте кордону також затискаючи маркери.
Після внесення змін їх необхідно підтвердити галочкою.

висновок

Редагування тексту в Фотошопі - захоплюючий процес. Програма пропонує безліч різних можливостей форматування. Змінювати можна окремі символи, написи і цілі текстові блоки.

Найважливіші характеристики редагування тексту - горизонтальний або вертикальний напрям, а також використання текстового контенту як тимчасової маски шару. Також за допомогою цілої панелі різноманітних інструментів можна встановити стиль шрифту, розмір, колір, положення і багато іншого.

Завдяки широкому спектру функцій редагування в Фотошопі можна створювати цікаві текстові ефекти в фотошопі. У нас на сайті є розділ присвячений текстовим ефектів -

# data[].attributes.attachment_link.title
Як редагувати шрифт в фотошопі. Налаштування фотошопа: зручний вибір шрифтів

# data[].attributes.attachment_link.description
Вітаю! Друзі сьогодні на новий невеликий урок по налаштуванню фотошопа, в якому я розповім про одну функції, яка дуже допомагає при виборі шрифту для роботи. До цього вже був урок з налаштування фотошопа, в якому ми налаштовували сьогодні ж ми налаштуємо відображення шрифтів для зручності роботи.

# data[].attributes.headline
15.06.22. Тема: Додавання тіні та світіння до тексту

# data[].attributes.subject
15.06.22. Тема: Додавання тіні та світіння до тексту

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Підвищення цифрової компетентності

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Photoshop - це програма, яка допоможе втілити всі ваші креативні ідеї і надасть безліч корисних інструментів для цього. Він чудово підходить для ретуші фотографій перед публікацією на сайті. Якщо Ви тільки починаєте працювати з Photoshop і хочете навчитися використовувати його в роботі над дизайном сайту, ця стаття якраз для Вас. Нижче Ви знайдете кілька корисних порад по обробці фотографій.

Всі використовувані скорочення актуальні для користувачів PC. Скріншоти зроблені в англійській версії Photoshop, хоча всі локалізовані версії програми (включаючи російську) працюють абсолютно однаково.

Трансформування

Якщо ви хочете змінити розмір зображення, розгорнути, дзеркально відобразити або розтягнути його, натисніть Редагувати і потім виберіть інструмент Трансформування, щоб застосувати бажаний ефект. Щоб зробити це дію зовсім простим, використовуйте гарячі клавіші Ctrl + T, - по краях зображення з'явиться виділення зони, в межах якої ви будете працювати. Тепер ви можете змінювати розмір зображення. Найпростішим способом буде захопити курсором один з кутів і вивести його за межі зображення, тримаючи натиснутою клавішу Shift. Коли закінчите, просто натисніть Enter. Щоб розтягнути зображення, натисніть Ctrl + T і клацніть правою кнопкою миші. З'явиться спливаюче вікно, в якому ви зможете вибрати, чи хочете ви повернути зображення або розтягнути його. Після завершення змін натисніть Enter.

Подібним чином можна спотворювати і міняти нахил зображення: натисніть Ctrl + T і розташуйте курсор над кутом, який ви хочете розтягнути. Натисніть Ctrl, тримаючи курсором кут зображення, і перетягніть в потрібне вам місце. Потім натисніть Enter.

Зміна одиниць вимірювання

Швидкий спосіб перейти на інші одиниці виміру - помістити курсор на одній з лінійок (натисніть Ctrl + R, щоб показати або заховати їх) і, натиснувши праву кнопку миші, виберіть потрібні одиниці. Вибір тут великий: від сантиметрів до пікселів, міліметрів, крапок і відсотків.

Інструмент "магнітне ласо" (Magnetic Lasso Tool)

Це інструмент для швидкого виділення, який допоможе позначити область, з якою ви хочете працювати, і відокремити її від іншої частини зображення, щоб продовжити зміни тільки в цій області.
Магнітне ласо виділяє краї об'єктів, тому його краще використовувати із зображеннями, на яких об'єкти контрастують з фоном. Цей інструмент ви знайдете в панелі інструментів.

Щоб активувати магнітне ласо, клацніть по іконці "Інструмент ласо" і дочекайтеся появи спливаючого меню. Магнітне ласо останнім у списку і зображено у вигляді маленького магніту. Виберіть його і розташуйте курсор над краєм області, яку ви хочете виділити. Клацніть мишкою, відіжміть кнопку, а далі просто ведіть курсор по краях виділяється об'єкта, як якщо б Ви вирізали його ножицями.

Інструмент "чарівна паличка" (Magic Wand Tool)

Чарівна паличка - це інший інструмент для виділення, який відмінно підійде для роботи з однотонним фоном. Якщо ви хочете вибрати певний колір на зображенні, якраз він вам і підійде. Приміром, чарівну паличку можна використовувати для виділення білого фону або чистого блакитного неба.

Виберіть чарівну паличку в панелі інструментів і клацніть в тій області, яку ви хочете виділити. Попередньо активуйте функцію "Додавання до виділеної області" у верхній панелі (іконка з двома квадратами, англ. - Add to selection), щоб можна було додавати кольору і тону до вже існуючого виділенню.
Використовуючи інструмент "чарівна паличка", можна виділити і видалити небо над Манхетеном
Інструмент "довільна фігура" (Custom Shape Tool)

У панелі інструментів пропонується набір базових форм для додавання, таких як квадрат, лінія, коло, еліпс тощо. Якщо ви хочете розширити існуючий вибір, ви можете використовувати інструмент "довільна фігура" (або Custom Shape Tool). Після натискання по ній ви побачите всі варіанти пропонованих форм.

Мініатюри кожної фігури ви побачите праворуч від іконки "довільна фігура". Вибір великий, але ви зможете знайти ще більше варіантів, натиснувши на маленький трикутник всередині панелі. Якщо вам потрібні банери, хмарка з текстом і всі можливі форми стрілок, - цей інструмент якраз для вас.

Коригуючий шар (Adjustment Layers)

Для чого б ви не використовували Photoshop, будь це зміна кольору зображення, посилення чіткості або контрасту, завжди використовуйте коригувальні шари. Велика перевага коригувальних шарів в тому, що зміни застосовуються до окремого шару, так що ви завжди зможете скасувати правки або подивитися, який варіант виглядає краще. Інструмент "коригувальний шар" ви знайдете в нижній частині панелі шарів (чорно-біла кругла іконка).

Підсилюйте чіткість і змінюйте ваші знімки за допомогою коригувальних шарів
Стилі шарів

Відмінний спосіб оживити ваші фотографії - використовувати стилі шарів і спеціальні ефекти. Все, що потрібно зробити, - це двічі кликнути по шару і потім застосувати ефект.
Ви зможете вибрати з великого числа ефектів: обведення, світіння, додавання тіні і багато іншого - варто лише клікнути мишкою. Головне не перестаратися. Використовуючи занадто багато ефектів, ви ризикуєте додати вашій фотографії дешевий вид.
До будь-якого предмету або тексту можна легко додати тінь.
Точковий пензель відновлення (Spot Healing Brush Tool)

Про застосування цього інструменту можна здогадатися по його назві: він зробить краще будь-який об'єкт на вашій фотографії. Якщо на вашому знімку є пляма, дефект або родимка, які ви хотіли б прибрати, цей інструмент допоможе вам позбавитися від них. Він же допоможе зробити шкіру на фотографії ідеально чистою. Просто наведіть пензлик на місце, яке Ви хочете виправити, вибравши пензель більше області правки, і клацніть по ньому. Photoshop автоматично підставить на це місце шматочок з сусідньої області та згладить краї, так що вам більше нічого не доведеться робити.
Всього один клік - і ви позбавитеся від зайвих плям
Інструмент "освітлювач" (Dodge Tool)

"Освітлювач" робить яскравіше пікселі в області, на якій ви його використовуєте. Це відмінний спосіб позбутися від ефекту "червоних очей". Виберіть м'яку кисть інструменту "Освітлювач", в панелі налаштувань встановіть підсвічування (англ. - Exposure) на 20%. Потім акуратно заштрихуйте область очі. Будьте обережні і не перестарайтеся, інакше ваша модель стане схожа на прибульця. Пари штрихів буде достатньо, щоб домогтися бажаного ефекту.

Інструмент "розмиття" (Blur Tool)

Щоб легко і акуратно прибрати дрібні зморшки, можна їх просто трохи розмити. Інструмент "розмиття" відмінно справляється з маскуванням зморшок навколо очей і рота, по суті змішуючи їх з навколишнім фоном. Знову ж і тут треба знати міру, інакше замість того, щоб поліпшити фотографію, ви зробите її нереалістичною. Інструмент "розмиття" можна використовувати як для ретуші, так і для більш креативних завдань, так що з ним важливо подружитися.

Інструменти "Освітлення" і "Затемнення" можуть значно змінити вигляд ваших знімків.
Тим більше якщо додати до них коригувальні шари

За матеріалами WiX.com

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Анастасія Тютюнник

# data[].attributes.attachment_link.title
10 простих прийомів в Photoshop для початківців

# data[].attributes.attachment_link.description
Photoshop - це програма, яка допоможе втілити всі ваші креативні ідеї і надасть безліч корисних інструментів для цього. Він чудово підходить для ретуші фотографій перед публікацією на сайті. Якщо Ви тільки починаєте працювати з Photoshop і хочете навчитися використовувати його в роботі над дизайном сайту, ця стаття якраз для Вас.

# data[].attributes.headline
09.06.22 Тема: Робота з Photoshop. Заливка тексту

# data[].attributes.subject
09.06.22 Тема: Робота з Photoshop. Заливка тексту

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Клацніть обернену стрілку біля зразка візерунка та виберіть візерунок на спливаючій панелі. Можна завантажувати додаткові візерунки за допомогою спливаючого меню панелі. Виберіть ім'я бібліотеки візерунків або команду "Завантажити" візерунки та перейдіть до папки, яка містить потрібні візерунки.

Ви також можете застосувати будь-який із включених візерунків, визначених у сценарії, щоб легко створити різноманітні заливки з геометричним візерунком. Унизу діалогового вікна заливок виберіть "Візерунки, визначені в сценарії", а потім у спливаючому меню "Сценарій" виберіть візерунок заливки.

# data[].attributes.attachment_link.title
Заливка й обведення виділених областей, шарів і контурів

# data[].attributes.attachment_link.description
Клацніть обернену стрілку біля зразка візерунка та виберіть візерунок на спливаючій панелі. Можна завантажувати додаткові візерунки за допомогою спливаючого меню панелі. Виберіть ім'я бібліотеки візерунків або команду "Завантажити" візерунки та перейдіть до папки, яка містить потрібні візерунки. Ви також можете застосувати будь-який із включених візерунків, визначених у сценарії, щоб легко створити різноманітні заливки з геометричним візерунком.

# data[].attributes.headline
08.06 Роздільна здатність цифрового ,екранного зображень.

# data[].attributes.subject
08.06 Роздільна здатність цифрового ,екранного зображень.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Розді́льна зда́тність зобра́ження (використання слова розширення є хибним перекладом англ. Resolution) - величина, що визначає кількість пікселів на одиницю площі (або одиницю довжини). Термін зазвичай застосовується до цифрових зображеннь, хоча його можна застосувати, наприклад, для опису рівня грануляції фотоплівки, фотопаперу чи іншого фізичного носія зображення. Вища роздільна здатність зображення означає, що воно детальніше, має більшу кількість деталей.

Іншою важливою характеристикою зображення є глибина кольору.

Види роздільної здатності

Потрібно розрізняти:

роздільна здатність екранного зображення;

роздільна здатність друкованого зображення.

Вимірюється у точках на дюйм ( dpi - dots per inch) і залежить від вимог до якості зображення та розміру файлу, способу оцифрування або методу створення готового зображення, вибраного формату файлу та інших параметрів. Зрештою, чим вищі вимоги до якості зображення, тим більшою має бути роздільна здатність зображення.

Елементарну точку растра екранного зображення називають пікселем. Розмір пікселя коливається в залежності від вибраної екранної роздільної здатності, роздільної здатності оригіналу й масштабу відображення. Монітори можуть мати роздільну здатність 640х480, 800х600, 1024х768, 1600х1200 і вищу. Відстань між сусідніми точками люмінофора в якісному моніторі становить 0,22-0,25 мм. Для екранного зображення достатньо роздільної здатності 72 точки на дюйм (72 dpi).

Розмір точки растрового зображення залежить від застосованого методу та параметрів растеризації оригіналу. При растеризації на оригінал накладається сітка ліній, комірки якої утворюють елемент растра. Частота сітки растра вимірюється числом ліній на дюйм ( lpi - lines per inch) і називається лініатурою. Розмір точки растра розраховується для кожного елементу і залежить від інтенсивності тону в цій комірці. Якщо у растрі є абсолютно чорний колір, тоді розмір точки растра збігається з розміром елементу растра (100% заповненість). Для абсолютно білого кольору заповненість становить 0%. На практиці заповненість коливається у межах 3-98%.

Всі точки растру мають однакову оптичну щільність, що наближується до абсолютно чорного кольору. Ілюзія темнішого кольору створюється внаслідок збільшення розмірів точок і скорочення проміжкового поля між ними при однаковій відстані між центрами елементів растра. Такий метод називається растрування з амплітудною модуляцією.

При застосуванні методу з частотною модуляцією, інтенсивність тону регулюється зміною відстані між сусідніми точками однакового розміру, тобто в комірках растра з різною інтенсивністю тону знаходиться різне число точок. Зображення, растровані за частотно-модульним методом, якісніші, оскільки розмір точок мінімальний.

При методі стохастичного растрування, враховується число точок, необхідне для відображення потрібної інтенсивності тону у комірці растра. Згодом, ці точки розташовуються всередині комірки на відстані, що підраховується квазівипадковим методом. Зображення не має регулярної структури растра всередині комірки. Такий спосіб потребує великих трат обчислювальних ресурсів і високої точності поліграфічного устаткування, тому застосовується лише для художніх робіт.

Характеризує максимальне число кольорів, які використані у зображенні. Існує декілька типів зображень із різною глибиною кольору:

чорно-білі;

з відтінками сірого;

з індексованими кольорами;

повноколірні;

На один піксель зображення відводиться 1 біт інформації - чорний та білий. Глибина кольору - 1 біт.

Піксель сірого зображення кодується 8 бітами (1 байтом). Глибина кольору - 8 біт, піксель може приймати 256 різних значень - від білого (255) до чорного (0 яскравості).

Перші кольорові монітори працювали з обмеженою колірною гамою (16, згодом 256 кольорів). Такі кольори називаються індексованими і кодуються 8 або 16 бітами у вигляді колірних таблиць. В такій таблиці всі кольори вже визначені і можна використовувати лише їх.

Глибина кольору не менше як 24 біти, що дає можливість відтворити понад 16 мільйонів відтінків. Повноколірні зображення називаються True Color (правдивий колір). Бітовий обсяг кожного пікселя розподіляється за основними кольорами обраної колірної моделі, по 8 бітів на колір. Колірні складові організуються у вигляді каналів, спільне зображення каналів визначає колір зображення. Повноколірні зображення на відміну від вище розглянутих є багатоканальними і залежать від колірної моделі (RGB, CMY, CMYK, Lab, HBS), які різняться за глибиною кольорів і способом математичного опису кольорів.

Поділяється на 256 рівнів. Більше число градацій не сприймається людським оком і є надлишковим. Менша кількість погіршує сприйняття інформації (мінімальним є 150 рівнів). Для відтворення 256 рівнів тону достатньо мати розмір комірки растра 16х16 точок.

# data[].attributes.attachment_link.title
Роздільна здатність (комп'ютерна графіка)

# data[].attributes.attachment_link.description
Розді́льна зда́тність зобра́ження (використання слова розширення є хибним перекладом англ. Resolution) - величина, що визначає кількість пікселів на одиницю площі (або одиницю довжини). Термін зазвичай застосовується до цифрових зображеннь, хоча його можна застосувати, наприклад, для опису рівня грануляції фотоплівки, фотопаперу чи іншого фізичного носія зображення.

# data[].attributes.headline
01.06.22. Вправи на збереження зображень на ПК.Робота з носіями інформації.

# data[].attributes.subject
01.06.22. Вправи на збереження зображень на ПК.Робота з носіями інформації.

# data[].attributes.attachment_link.title
Вправа 26. Безпечне зберігання даних  | 9 клас | Бондаренко

# data[].attributes.body
Тема: Друкування фотографій

# data[].attributes.body
Тема: Друкування фотографій

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
У цій статті я розповім якими нескладними способами можна домогтися кращих результатів при друку цифрових фотографій, як правильно підготувати цифрові фотографії до друку. Розкрию деякі особливості при підготовці файлів для подальшого друку в цифрових фотолабораторіях (мінілабах). Також торкнуся теми калібрування монітору, налаштування колірного профілю і простору sRGB.

Якщо ви користуєтеся плівковою камерою - тут все просто: відклацав рулон, відніс касету в лабораторію - отримав готові відбитки. Таким же шляхом можна піти і з цифровими фотографіями, звичайно, якщо вам однаково якої якості будуть ваші знімки.

З машинним друком цифрових фотографій пов'язані деякі нюанси про які й піде мова в даній статті. Вся нижче викладена інформація - ніщо інше, як мій особистий досвід, яким я сьогодні ділюся з вами. Не варто сприймати цю статтю як керівництво до дії. Це всього лише поради, які ви вправі прийняти або відкинути.

Кадрування фотографії

Отже, з чого власне починається підготовка до друку - з обробки файлів в редакторі, в моєму випадку це Photoshop CS5. При підготовці тієї чи іншої фотографії ви повинні точно знати в якому форматі буде друкуватися даний файл (10х15 / 15х21 / 20х30 / 30х40 / 30х90 і т.д.) Припустимо, ви обробили фотографію в редакторі, і тепер нам потрібно його кадрувати під ті чи інші геометричні параметри.

Але звідки нам знати які параметри треба прописувати?

Попросіть співробітника мінілаба дати вам роздруківку геометричних параметрів файлів (такі роздруківки "тримають під рукою" більшість фотолабораторій), це дозволить безпомилково встановити потрібний розмір майбутнього відбитка.

Для чого це робиться?

Припустимо, ви принесли в фотолабораторію ваші знімки і хочете 40 фотографій зробити формату 10х15, 20 фото - 15х21 та 5 фото - 21х30. Співробітник мінілаба запропонує вам додаткові послуги, наприклад, "корекція геометричних розмірів файлу". Вартість цієї послуги коливається від 6 до 10 центів за файл. Сума невелика але при друку 100 фотографій додатково доведеться віддати близько 10-и баксів за якесь кадрування. Ну та ладно, 10 баксів більше - 10 баксів менше. Проблема в іншому: яким чином оператор кадрує ваші знімки. Адже ми з вами точно знаємо, що від кадрування безпосередньо залежить сприйняття знімка.

Один і той же знімок зовсім по іншому виглядає в різних варіантах кадрування. Мені іноді доводиться близько години "крутити" в графічному редакторі одну фотографію, щоб накінець обрати найбільш вдалий, на мій погляд, варіант кадрування.

Співробітник мінілаба (оператор) вже точно не стане морочитися з кадруванням ваших фото. І не тому що йому незнайомі правила золотих перетинів або правила третин (хоча це теж не виключено), а з тієї простої причини, що йому ніколи возитися з величезною кількістю замовлень.

Судячи з власного досвіду, мінілаби дуже часто тиснуть на кількість а не якість. Хоча, знову ж таки, кожен по своєму розуміє слово якість. Тому, кадруємо фотографію на свій розсуд і рухаємося до наступного кроку.

Корекція різкості

Навіщо знову корегувати різкість фотографії, якщо це вже зроблено під час обробки в фоторедакторі?

Не оброблений файл відповідає тим параметрам, які встановлені на камері під час зйомки, наприклад, 3872х2592, dpi 240 пікс/дюйм, вага 8Mb. Файл з такими параметрами припустимий якщо відбиток повинен бути приблизно 41х27,5 см. Але якщо ми збираємося друкувати знімки у форматі 15х21, картина роздільної здатності істотно зміниться - 2480х1795, dpi 300 пікс/дюйм.

Втрата роздільної здатності після кадрування

Таким чином, втрата роздільної здатності після кадрування істотно знизила чіткість зображення. І тепер щоб відновити різкість картинки необхідно знову коректувати різкість. В іншому випадку, відбиток вийде замиленим і розмитим. Про те, які способи підвищення різкості використовую сам, докладно розписано в окремій статті. Тут зупинимося лише на базових моментах підготовки фотографій до друку.

Колірний профіль - простір sRGB - калібрування монітора

У різних мінілабах друк фотографій відбувається на різних машинах. Отже, один і той же знімок буде відрізнятися по кольоропередачі якщо його надрукувати в різних фотолабораторіях.
Виникає логічне запитання: - що ж робити щоб той колір який ми бачимо на своєму дисплеї не відрізнявся від кольору на відбитку?

Все залежить від того на якій машині відбувається друк, від якості використовуваного фотопаперу, від стану використовуваних (в дану хвилину) проявочних розчинів і, звичайно ж, від підготовки і компетентності оператора, який безпосередньо займається корекцією кольору і експозиції зображень. Але існує ще один важливий фактор, який впливає на якість передачі кольору - колірний профіль конкретної друкарської машини.

Припустимо, друкарська машина одна з кращих і налаштована відповідним чином, фотопапір вищого рівня, проявочні розчини щойно поміняли на свіжі. Але навіть всі ці найважливіші фактори не дадуть бажаного ефекту, якщо ваші цифрові фотографії містять несумісний з цією машиною колірний профіль. Колірний профіль - це параметри налаштувань простору sRGB конкретної друкарської машини. Залежно від цих параметрів, машина "бачить" що є що, і відповідно підбирає інтенсивність того чи іншого кольору.

Перетворення вбудованого колірного профілю у профіль друкарської машини

Підчас обробки фотографій у Фотошопі, в першу чергу необхідно перетворити вбудований колірний профіль у профіль друкарської машини, наприклад, Nikon sRGB 4.0.0.3001 міняємо на FF Frontier Print sRGB, Fujifilm, Ver 1.0.

Яким чином можна завантажити профіль друкарської машини в редактор?

По-перше, треба попросити оператора мінілаба дати вам файл з колірним профілем їх машини.
По-друге, завантажити файл в редактор Photoshop: Редагування > Настройка кольорів > Завантажити.

Деякі співробітники відмовляють в такому проханні, відтак, не варто в майбутньому користуватися їхніми послугами. Якщо вам на флешку скинули файл профіля і зразки фотографій для калібрування монітора, будьте певні - тут поважають клієнта, відтак, зроблять все для того, щоб ви повернулися сюди ще і ще...

Як правило, постійні клієнти користуються істотними знижками на послуги мінілаба. У такій лабораторії ваші побажання не залишаться без уваги. Знаючи ваші уподобання, операторам буде легше догодити вам. При заповненні замовлення не забувайте вказувати на те щоб оператор залишив колір без корекції, тому що колір вже відкалібрований під їх машину в графічному редакторі.

Можливо, ваші відбитки виглядають дещо темнуватими, причиною тому може бути некоректна настройка яскравості зображення. Справа в тому, що фотографії на дисплеї виглядають дещо світліше ніж на відбитку.

Це пояснюється тим, що рідкокристалічні монітори підсвічуються світлодіодними лампами, вони як би просвічують зображення, роблячи його яскравішим. Грамотне калібрування монітора в деякій мірі допоможе уникнути цього явища. Професійне калібрування монітора - задоволення не з дешевих, але ви можете самі налаштувати тональність, яскравість, контрасність і гаму.

Для цього достатньо скористатися засобами ОС Windows. Як це зробити знайдете в налаштуваннях дисплея. Наприклад, ОС Windows7: Панель керування > Керування кольором > Додатково > Калібрування дисплея. Дотримуючись вказівок меню, пройдіть всю процедуру калібрування.

Вибір фотопаперу для друку

Вибираючи фотопапір для відбитків, необхідно знати його характеристики. Наприклад, якщо на відбитку в напівтонах, в глибоких тінях і в місцях з чорним кольором помітний шум - такий фотопапір слабо контрастний, і годиться лише для яскравих насичених сцен. Але якщо ваші знімки зроблені в складних умовах освітлення, наприклад портрет у студії з чорним фоном, або нічна зйомка, де більшу частину кадру займає глибокий чорний фон, в такому випадку треба застосовувати контрастний фотопапір, де чорний колір не перетворюється в кашу.

Kodak Professional ENDURA paper

Наприклад, Kodak Professional ENDURA paper, - один з кращих фотопаперів, де чорний колір залишається чорним як в напівтонах, так і в глибоких тінях. Також даному фотопаперу властива відмінна передача кольору шкіри. І на кінець, цей фотопапір (шовк) здатен захистити фотографію від несанкціонованого копіювання: після сканування, на копії залишаються крапки.

Глянцева чи матова?

Тут треба враховувати як побажання замовника, так і певний художній аспект. Наприклад, якщо портрет видрукуваний на шовку (матовий папір), він виглядає більш художньо ніж на глянці.
На глянцевому папері зображення немов-би більш живе в порівнянні з матовим, але, на жаль, менш практичне. На глянці більш помітні сліди від пальців та плям від різного роду рідин, що не додає естетичного задоволення від перегляду фотографії.

Також глянець не найкращим чином веде себе в фотоальбомі під плівкою, або під склом у рамці; бульбашки і прилиплі ділянки фотоемульсії нещадно знижують гідність хорошої фотографії. На цьому поки що все, дякую за увагу.

Коментарі (наразі немає, Ваш буде першим)

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
цифрова фотографія

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
калібрування монітора

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
колірний профіль

# data[].attributes.attachment_link.title
Як підготувати цифрові фотографії до друку

# data[].attributes.attachment_link.description
У цій статті я розповім якими нескладними способами можна домогтися кращих результатів при друку цифрових фотографій, як правильно підготувати цифрові фотографії до друку. Розкрию деякі особливості при підготовці файлів для подальшого друку в цифрових фотолабораторіях (мінілабах). Також торкнуся теми калібрування монітору, налаштування колірного профілю і простору sRGB.

# data[].attributes.headline
28.04.21 р. Розробка заняття до Дня Охорони праці

# data[].attributes.subject
28.04.21 р. Розробка заняття до Дня Охорони праці

# data[].attributes.body
https://ohoronapraci.kiev.ua/article/news/28-kvitna-den-ohoroni-praci

# data[].attributes.body
Тема: Друкування фотографій

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
У нас часто запитують: -" Чи можна у вас роздрукувати фотографії А4?".

Звичайно, ми можемо надрукувати фотографії майже будь-яких розмірів, та це питання потребує роз'яснень.

Формати фотопаперу відрізняються від міжнародних форматів ISO, але найчастіше в побуті ми оперуємо саме звичними для нас термінами та розмірами, такими як - А4, ватман і т.д. Хоч формати фотопаперу та звичайні досить близькі, та все ж вони не однакові!

Основні фотоформати мають співвідношення сторін, аналогічне матрицям сучасних цифрових камер 1:1,5 (2/3) або 1:1,33 (3/4). Стандартні міжнародні формати паперу мають співвідношення сторін 1:1,4142, тобто вони не збігаються за пропорціями. При друку на мінілабах Noritsu використовуються саме фотостандарти. Також фотостандартам відповідають і такі знайомі нам фоторамки та фотоальбоми для зберігання фотографій.

У даній таблиці наведено співвідношення фотоформатів, які ми друкуємо, до стандартного паперу.

Фотоформат, який ми друкуємо

Розмір фото у px

Розмір фото у мм

Співвідношення сторін

Стандарт ISO

Розмір ISO у мм

Тепер розберемось детально із кожним із фотоформатів. Популярний формат 10х15 по одній із сторін на 2 мм менший ніж стандартний А6, по іншій на 5 мм більший. Тому, якщо потрібен саме А6, варто замовити фото 15х21 та обрізати зайве вручну.

Нижче ви бачите як співвідноситься формат 10х15 до відомого А4.

Фотографія 15х21 буде трохи більшою, ніж лист А5. По одній із сторін на 5 мм, по іншій - на 1 мм. Тому, якщо потрібен саме А5, сміливо замовляйте фото 15х21, зайве обріжете.

Нижче ви бачите співвідношення 15х21 до А4.

Формат 20х30 це майже А4, але фото по одній стороні на 6 мм менше, а по іншій більше на 9 мм ніж А4. 20х30 та А4 - неспіврозмірні.

Нижче наведено співвідношення фото 20х30 до А4.

Якщо необхідно А3, тоді обирайте фото 30х40. 30х40 на 9 мм з одного боку, та на 1 мм з іншого більше ніж А3. Спокійно замовляємо та обрізаємо самостійно =).

Нижче ви бачите співвідношення 30х40 та А3.

Фото 30х45 більше, ніж А3. Це видно на зображенні нижче.

Фото 30х60 важко порівнювати із звичайним папером. 30х60 значно менше, ніж А2 (ватман) та значно більше ніж А3. Та це не зважає знімкам 30х60 бути популярними серед фотохудожників.

Нижче ви бачите співвідношення А3 до фото 30х60.

Нижче наведено співвідношення фотоформатів між собою.

Команда pro.cyfrolab

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
поліграфічні фотокниги

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
поліграфічна фотокнига

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
фотокниги для професіоналів

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
фотокнига для професійних фотографів

# data[].attributes.attachment_link.title
Формати і розміри фото для друку. Порівняння фотоформатів з А4 та між собою

# data[].attributes.attachment_link.description
У нас часто запитують: -" Чи можна у вас роздрукувати фотографії А4?". Звичайно, ми можемо надрукувати фотографії майже будь-яких розмірів, та це питання потребує роз'яснень. Формати фотопаперу відрізняються від міжнародних форматів ISO, але найчастіше в побуті ми оперуємо саме звичними для нас термінами та розмірами, такими як - А4, ватман і т.д.

# data[].attributes.body
Тиждень БЖ. Перегляд відеоролику «Уроки цивільного захисту. Пожежна безпека»

# data[].attributes.attachment_link.title
Уроки цивільного захисту: пожежна безпека

# data[].attributes.body
Тема: Друкування фотографій

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Під час друку зображення на настільному принтері або надсилання зображення на пристрій підготовки до друку знання деяких основних фактів про друк може спростити роботу та забезпечити належний друк готового зображення.

Найпростіші зображення, наприклад векторні об'єкти, використовують лише один колір в одному рівні сірого. Більш складніші зображення, наприклад фотографії, мають різноманітні відтінки кольорів. Такий вид зображень називається безрастрові зображення.

Ілюстрація, де використано декілька кольорів та яка призначена для комерційних цілей, має друкуватися на окремих основних шаблонах - по одному для кожного кольору. Для процесу під назвою кольороподіл зазвичай використовуються чорнила (CMYK) блакитного (cyan), пурпурового (magenta), жовтого (yellow) та чорного (black) кольорів. У Photoshop можна налаштувати параметри створення різноманітних шаблонів.

Якщо ви не працюєте в комерційній поліграфічній компанії або бюро обслуговування, скоріш за все ви використовуєте настільний принтер для друку фотографій, наприклад струминний, сублімаційний або лазерний принтер, а не пристрій фотовиводу. Photoshop дозволяє керувати друком зображення.

Монітори показують зображення за допомогою світла, а настільні принтери друкують зображення за допомогою чорнил, фарби або барвників. Тому настільні принтери не можуть відтворити всі кольори, що їх здатен показувати монітор. Однак за допомогою спеціальних процедур (наприклад, за допомогою системи керування кольором) можна отримати передбачені результати друку зображень на настільному принтері. Пам'ятайте про таке під час роботи з зображенням, яке потрібно надрукувати:

Якщо зображення знаходиться в режимі RGB, не перетворюйте документ на CMYK під час друку на настільному принтері. Працюйте лише в режимі RGB Як правило, настільні принтери здатні приймати дані RGB і використовують внутрішні програми для перетворення на CMYK. Якщо на друк передаються дані CMYK, більшість настільних принтерів все одно виконують перетворення з непередбачуваними наслідками.

Якщо потрібно переглянути зображення у вигляді, який воно буде мати під час друку на пристрої, для якого є профіль, скористайтеся командою "Перевірити кольори".

Щоб точно відтворити кольори на надрукованій сторінці, потрібно включити в робочий процес процедури керування кольором. Працюйте лише з монітором, що належним чином відкалібрований та підготовлений. Бажано також створити власний профіль для принтера та паперу, на якому виконується друк, хоча профіль з комплекту принтера може забезпечити допустимі результати.

Програма Photoshop має такі команди друку в меню "Файл":

Щоб забезпечити максимальну ефективність, можна включити команду "Друк" у дії. (Photoshop надає всі параметри друку в одному діалоговому вікні.)

У лівій частині області попереднього перегляду настройте розташування та масштабування зображення відповідно до вибраного формату паперу й орієнтації. Або встановіть детальні параметри в розділах "Розташування й розмір", "Керування кольором", "Знаки друку" тощо праворуч.

Докладніше про це див. в статтях Розташування та масштабування зображень і Друк із керуванням кольором із програми Photoshop.

В ОС Мас OS розгорніть розділ "Керування кольором" і встановіть прапорець "Надсилати 16-бітові дані" для отримання найвищої якості у вишуканих градуйованих тонах, наприклад для яскравого неба.

Можна змінити розташування та масштаб зображення за допомогою параметрів діалогового вікна "Друк". Затінена межа на краю паперу представляє край вибраного паперу, а область друку - біла.

Основний розмір для виводу зображення визначають параметри розміру документа в діалоговому вікні "Розмір зображення". Масштабування зображення в діалоговому вікні "Друк" змінює розмір і роздільну здатність тільки друкованого зображення. Наприклад, якщо в діалоговому вікні "Друк" змінити масштаб зображення з роздільною здатністю 72 ppi на 50%, зображення буде надруковано з роздільною здатністю 144 ppi, однак параметри розміру документа в діалоговому вікні "Розмір зображення" не зміняться. У діалоговому вікні "Друк" поле "Роздільна здатність друку" у нижній частині розділу "Розташування й розмір" відображає роздільну здатність друку за поточного параметра масштабування.

Для сторонніх драйверів принтера можна установити параметр масштабування у діалоговому вікні "Параметри друку". Це масштабування впливає на все, що є на сторінці, зокрема, розмір всіх позначок сторінки, наприклад мітки кадрування та підписи. А значення масштабування команди "Друк" впливає тільки на розмір друкованого зображення (а не на розмір позначок сторінки).

Щоб уникнути неточного масштабування, указуйте масштаб у діалоговому вікні "Друк", а не в діалоговому вікні "Параметри друку". Не вказуйте значення масштабування в обох діалогових вікнах одночасно.

Виберіть пункт меню "Файл" > "Друк" і розгорніть параметри розділу "Розташування й розмір" праворуч. Потім виконайте одну з таких дій:

Якщо з'явилося попередження про те, що зображення виходить за межі області паперу для друку, натисніть кнопку "Скасувати". Потім виберіть пункт меню "Файл" > "Друк", розгорніть праворуч параметри розділу "Розташування й розмір" і установіть прапорець "Припасувати до формату паперу".

1. За допомогою інструмента "Прямокутна область" виділіть частину зображення, яку потрібно надрукувати.

2. Виберіть пункт меню "Файл" > "Друк" і встановіть прапорець "Друк виділеної області".

3. Якщо потрібно, відкоригуйте виділену область, перетягнувши трикутні маркери на периметрі області попереднього перегляду друку.

4. Натисніть кнопку "Друк".

Якщо зображення містить векторну графіку, наприклад фігури та текст, Photoshop може відправити векторні дані на принтер PostScript. При виборі включення векторних даних Photoshop відправляє до принтера окреме зображення для кожного текстового шару та кожного векторного шару фігур. Ці додаткові зображення друкуються зверху основного зображення та обрізаються по їх векторному контуру. Відтак границі векторної графіки друкуються з повною роздільною здатністю принтера, навіть якщо вміст кожного шару обмежений роздільністю зображення.

Для деяких режимів накладання й ефектів шарів потрібно растеризувати векторні дані.

# data[].attributes.attachment_link.title
Загальні відомості про друк

# data[].attributes.attachment_link.description
Під час друку зображення на настільному принтері або надсилання зображення на пристрій підготовки до друку знання деяких основних фактів про друк може спростити роботу та забезпечити належний друк готового зображення. Найпростіші зображення, наприклад векторні об'єкти, використовують лише один колір в одному рівні сірого. Більш складніші зображення, наприклад фотографії, мають різноманітні відтінки кольорів.

# data[].attributes.body
Тема: Особливості різних принтерів

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Форвард принт

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Майже всім відомі два найпопулярніші типи принтерів - лазерний і струменевий. Та мало хто знає, що таку техніку слід вибирати відповідно до потреб, щоб вона якомога краще відповідала нашим сподіванням. Пристрої відрізняються технологією нанесення друку на папір, а також якістю, яка повинна бути адаптована до потреб користувачів і обставин. На ринку також є інші, більш спеціалізовані принтери, які можуть бути корисними в певних ситуаціях.

Популярні види

На ринку представлено багато типів принтерів, які відрізняються режимом роботи, конструкцією та найважливішими параметрами. Вибір відповідної моделі повинен залежати від того, як він використовується. Для того, щоб друкувати тільки документи чи періодично використовувати принтер, слід вибрати інший пристрій, ніж для частого друку чи кольорових копій.

Лазерні принтери

Це один із найбільш популярних видів. Під час своєї роботи такі пристрої використовують лазерне світло. Лазерний промінь відбивається від обертового дзеркала та об'єктива, а потім відбиває зображення на позитивно чи негативно зарядженому фоточутливому барабані. Це створює друковане зображення. На ринку є лазерні багатофункціональні пристрої, що значно розширює можливості.

Найбільшою перевагою цього типу принтерів є швидкість друку звичайного тексту. Також - використання тонера, тому користувачам не доведеться турбуватися про висушені чорнила. Лазерні принтери найчастіше використовуються в офісах, де величезний попит на друк. Вони також вважаються більш довговічними, ніж струменеві, що у свою чергу позначається на їхній ціні (лазерні дорожчі). Витратні матеріали, призначені для лазерних принтерів, також мають високу ціну, зате їх вистачає для значно більшої кількості друкованих матеріалів.

Струменеві принтери

Це теж одні з найпопулярніших друкарських пристроїв. Для своєї роботи вони використовують чорнило. Залежно від моделі та виробника воно може бути в декількох чорнильних картриджах. Якщо струменеві пристрої використовуються рідко, часом виникає проблема із висушеним чорнилом, тому рекомендується друкувати щось принаймні раз на тиждень.

Часом головку, інтегровану з принтером, потрібно замінити (якщо чорнило висохне). У випадку з пристроями, де головка інтегрована з картриджами, видалити засохлі чорнила значно простіше, оскільки це можна виконати на програмному рівні. Якщо це не допомагає, можливо, доведеться відновити чорнила чи (в крайньому разі) придбати новий чорнильний картридж.

Світлодіодні принтери

Основна відмінність лазерної та світлодіодної технології - це конструкція принтера. Хоча лазерна машина має лазерно-дзеркальну систему, світлодіодні принтери використовують нескладний механізм світлових панелей. Завдяки тому, що світлодіоди довго працюють, принтер має дуже низький рівень відмов - і ним можна користуватися протягом багатьох років. Він дозволяє друкувати значно більшу кількість сторінок, ніж принтер із технологією лазерного друку. Таким чином, можна заощадити на придбанні матеріалів і витратах на ремонт.

Матричні принтери

Плотери

Це особливий вид принтерів, які призначені для широкоформатного друку. Плотер, на відміну від звичайних принтерів, може створювати малюнок із різними геометричними фігурами (прямокутниками, крапками, колами, еліпсами, лініями). В кінці ми отримаємо широкоформатну "тверду копію" зображення, яке буде відтворене з високою точністю (до сотих міліметра).

Також плотери відрізняються від звичайних принтерів зовнішнім виглядом. Завдяки особливому інтерфейсу можна встановлювати формат паперу, визначать кількість кольорів, точність і повторюваність копій тощо. Сьогодні навіть існують моделі, в яких ви можете використовувати замість паперу тканину.

Інші види принтерів

Вони працюють так само, як і матричні пристрої. Найбільша різниця полягає у використанні одноразової стрічки. Барвник наноситься на папір точковим нагріванням і натисканням на нього нагрівачами голови. Готовий відбиток характеризується високою довговічністю, саме тому ці принтери найчастіше використовуються в галузі для друку , наприклад, штрих-кодів.

Сублімаційні чи барвникові сублімаційні принтери

Класифікація принтерів

Ці пристрої відрізняються одне від одного за різними критеріями. Щоби було легше розібратися і різномаїтті техніки, виділяють певну класифікацію принтерів.

За призначенням

Принтер може бути:

Інтер'єрним. На ньому друкуються елементи, які потрібні, щоб оформити інтер'єр. Наприклад, креслення, інформаційні стенди чи плакати. Класичний формат - 1600 мм.

Фотопринтер. На ньому друкують фотографії, використовуючи матеріали малого формату (рулони на 1000 мм в ширину).

Широкоформатним. Це ідеальне рішення для друку зовнішньої реклами. Ширина для цього зазвичай 3200 мм. Принтер дуже швидко працює та має невисоку оптичну роздільну здатність друку.

Офісним. У них листова подача матеріалу, а також немає лайтів (на відміну від фотопринтерів).

Маркувальним. Друкувальна голівка не рухається - вона зафіксована над конвеєрною стрічкою та маркує рухомі вироби.

Сувенірним. Чудовий вибір, якщо потрібно друкувати на маленьких деталях, дисках або заготовках, що мають складну форму.

За технологією друку

Пристрої можуть бути:

За типом інтерфейсу

Щоб можна було друкувати, у пристрою має бути такий інтерфейс, який сумісний із комп'ютером. Якщо це домашній комп'ютер, частіше за все використовуються USB або паралельний порт, також усе популярнішим стає бездротовий інтерфейс. Дізнайтеся детальніше про можливі варіанти:

Таке під'єднання використовується для точково-матричних моделей, адже для них не потрібна висока швидкість передачі даних.

Така передача даних буде швидша, якщо порівнювати з попереднім випадком.

Застосовується технологія паралельного зв'язку, завдяки чому вдається досягнути доволі високої швидкості обміну даних.

Це стандартне рішення, яке прийняте для принтерних паралельних портів.

Такий інтерфейс дуже поширений як серед принтерів, так і серед іншої техніки.

Дає можливість під'єднати цифровий принтер і камеру, сканер і жорсткі диски напряму до комп'ютера.

Якщо бажаєте під'єднати пристрій до мережі, знадобиться така кабельна проводка, що сумісна з мережевим портом принтера й самою мережею.

Використання принтерів не за призначенням
Що враховувати при виборі принтера?
Варто звертати увагу на окремі параметри, які можуть вплинути на роботу принтера. Вибір конкретного типу пристрою - це одне, а рішення, яку модель використовувати - інша річ. Вони відрізняються своїм режимом роботи та параметрами, що безпосередньо впливають на їхню роботу.

Тепер ви більше знаєте про типи принтерів, тож зможете більш виважено вибирати техніку, виходячи зі своїх потреб. Припустімо, якщо потрібно друкувати лише текстові документи, підійде лазерний пристрій. Для друку переважно кольорових фотографій і графіки краще вибрати струменевий. Варто розглянути, що пропонують виробники принтерів, зважаючи також на:

Оскільки часто виявляється, що найдорожчі моделі струменевих пристроїв мають дуже дорогі чорнила, які часто перевищують вартість самої техніки.

Типи, що доступні на ринку, можна легко вибрати відповідно до ваших потреб. Та особливо популярні два типи пристроїв - струменеві й лазерні, що мають порівняно універсальне застосування.

# data[].attributes.attachment_link.title
Основні види принтерів та характеристики, їх використання

# data[].attributes.attachment_link.description
Майже всім відомі два найпопулярніші типи принтерів - лазерний і струменевий. Та мало хто знає, що таку техніку слід вибирати відповідно до потреб, щоб вона якомога краще відповідала нашим сподіванням. Пристрої відрізняються технологією нанесення друку на папір, а також якістю, яка повинна бути адаптована до потреб користувачів і обставин.

# data[].attributes.body
Тема: Підготовка зображення до друку

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Встановлення значень світлих тонів та тіней зображення є необхідним, оскільки більшість пристроїв виводу (зазвичай друкарські машини) не здатні друкувати деталі з найчорнішими значеннями тіні (біля рівня 0) або за найбілішими значеннями світлих тонів (біля рівня 255). Встановлення мінімального рівня тіні та максимального рівня світлих тонів допомагає робити деталі тіней та світлих тонів чіткішими в межах гами пристрою виводу.

Якщо необхідно друкувати зображення на настільному принтері і використовується система з керуванням кольором, необхідність встановлювати цільові значення відпадає. Система керування кольорами Photoshop автоматично вносить зміни в зображення для його належного друку на вказаному настільному принтері.

Повзунки "Рівні виводу" дозволяють встановлювати рівні тіней та світлового тону для стиснення зображення в діапазон, менший ніж 0-255. Використовуйте ці налаштування для збереження деталей тіней та світлого тону при друці зображення на друкарській машині, характеристики якої відомі. Наприклад, припустимо, що є важливі деталі зображення в світлому тоні зі значенням 245, а друкарська машина не підтримує точки менші за 5%. Можна пересунути повзунок світлого тону на рівень 242 (що відповідає 5% точки на машині), щоб зсунути деталь світлого тону з 245 на 242. Тепер деталь світлого тону можна друкувати на машині.

В загальному випадку, не рекомендується використовувати повзунки рівнів виводу для усунення світлих плям. Вони скоріше матимуть сірий колір, ніж білий. Використовуйте піпетку світлого тону для зображень зі світлими плямами.

На панелі інструментів виберіть інструмент "Піпетка"

. Можна вибрати "3 на 3 середнє" з меню "Розмір зразка" параметрів інструмента "Піпетка". Це надасть наочний зразок області, а не значення одного пікселя.

Натисніть значок "Рівні"

або "Криві"

на панелі "Коригування".

Виконайте одну з наступних дій, щоб визначити області світлих тонів та тіней, які необхідно зберегти в зображені:

Переміщуйте курсор навколо зображення та дивіться на панель "Інформація", щоб визначити найсвітліші та найтемніші області, які необхідно зберегти (не вирізати до чистого чорного або білого). (Див. Перегляд значень кольорів зображення).

Перетягніть курсор на зображення та скористайтеся діалоговим вікном "Криві" на панелі "Властивості", щоб знайти найсвітліші та найтемніші точки, які необхідно зберегти. Цей метод не працює, якщо налаштування "Криві" встановлено на комбінований канал CMYK.

Під час визначення найсвітліших деталей світлого тону, які необхідно змінити на значення, що можна використати під час друку, не включайте світлі плями. Світлі плями, наприклад блиск прикрас або відблиск мають бути найяскравішими точками зображення. Бажано вирізати світлі плями (чистий білий без деталей), щоб ніяка фарба не використовувалась на папері.

Щоб установити значення світлового тону для найсвітлішої області зображення, двічі клацніть інструмент "Встановити точку білого"

в параметрі "Рівні" або "Криві", щоб відкрити палітру кольорів. Введіть значення, які необхідно призначити найсвітліший області зображення, та натисніть кнопку "ОК". Після цього клацніть світлий тон, визначений на кроці 3.

Примітка.

Якщо ви випадково натиснули неправильний світлий тон, натисніть кнопку "Скинути" на панелі "Коригування".

В залежності від пристрою виводу можна отримати гарний світлий тон в зображенні з середніми тонами, використовуючи значення CMYK 5, 3, 3 та 0 відповідно під час друку на папері. Приблизний еквівалент RGB 244, 244, 244, а приблизний еквівалент градаціях сірого 4%. Можна швидко апроксимувати ці цільові значення, ввівши значення 96 в поле "Яскравість (B)" в області "HSB" палітри кольорів.

Примітка.

В зображенні із темними тонами може знадобитися встановити нижче значення для світлих тонів, щоб уникнути занадто великого контракту. Спробуйте значення яскравості від 96 до 80.

Значення пікселів налаштовуються для всього зображення пропорційно нових значенням світлих тонів. Будь-які пікселі, що світліші за клацнутий область, вирізаються (стають рівня 255 - чисто білий). Панель "Інформація" показує значення перед та після налаштування.

Щоб установити значення тіней для найтемнішої області зображення, яку необхідно зберегти, двічі клацніть інструмент "Встановити точку чорного" на панелі "Властивості", щоб відкрити палітру кольорів. Введіть значення, які необхідно призначити найтемнішій області зображення, та натисніть кнопку "ОК". Після цього клацніть тінь, визначений на кроці 3.

Під час друку на папері можна досягти гарних тіней в зображенні з середніми тонами, використавши значення CMYK 65, 53, 51 та 95. Приблизний еквівалент RGB 10, 10, 10, а приблизний еквівалент градаціях сірого 96%. Можна швидко апроксимувати ці значення, ввівши значення 4 в поле "Яскравість (B)" в області "HSB" палітри кольорів.

Примітка.

В зображенні зі світлими тонами може знадобитися встановити для тіні вище значення, щоб зберегти світлі деталі. Спробуйте значення яскравості від 4 до 20.

# data[].attributes.attachment_link.title
Підготовка зображень до друку

# data[].attributes.attachment_link.description
Встановлення значень світлих тонів та тіней зображення є необхідним, оскільки більшість пристроїв виводу (зазвичай друкарські машини) не здатні друкувати деталі з найчорнішими значеннями тіні (біля рівня 0) або за найбілішими значеннями світлих тонів (біля рівня 255). Встановлення мінімального рівня тіні та максимального рівня світлих тонів допомагає робити деталі тіней та світлих тонів чіткішими в межах гами пристрою виводу.

# data[].attributes.body
Тема: Підготовка зображення до друку

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Підготовка цифрових фотографій до друку

редагування фотографій, корекція кольору, розмір і дозвіл, друк цифрових фотографій

У кожного власника цифрового фотоапарата рано чи пізно виникає бажання або необхідність роздрукувати свої фотографії. У такій ситуації можливі два варіанти розвитку подій. Перший спосіб - просто роздрукувати. Недолік цього способу в тому, що якість відбитків, швидше за все, буде бажати кращого. Можливий і другий варіант: зробити все як треба і отримати на відбитках те, що хочеться побачити, - хорошу різку картинку з правильними кольорами і контрастом.

безліч варіантів

Існує два основних способи друку. Це друк цифрових фотографій на фотознімках і друк в фотолаб. Кожен з них має свої достоїнства і недоліками.

принтер

Переваги: ​​фотографія друкується швидко; не треба нікуди ходити; якщо фотографія містить конфіденційну зображення, то можна бути впевненим, що через деякий час вона не візьме гран-прі на якомусь місцевому закритому показі фестивалю асоціації фотопечатніков.

Недоліки: максимальний формат фотографії визначається моделлю принтера, витратні матеріали досить дороги - собівартість відбитка значно вище, ніж при друку в фотолаб.

Переваги: ​​вартість відбитка значно нижче, ніж при друку на фотознімках; доступні будь-які формати і типи паперу.

Недоліки: досить довгий процес друку, при неправильному підході до вибору фотолаб можливі проблеми з якістю відбитків.

Способи підготовки знімків до друку, описані в цій статті, досить універсальні, щоб підготувати фотографії до друку і на принтері, і в фотолаб.

Колір і контраст

Якщо ви друкуєте свої цифрові знімки в перший раз, то можете зіткнутися з неправильною передачею кольору на знімку. Іншими словами, на моніторі картинка виглядає красиво і соковито, а відбиток або блідий, або кольору "попливли". При друку в нормальному фотолаб, де не використовують неякісну хімію або прострочену фотопапір, це відбувається тому, що колірний профіль друкарської машини не збігається з колірним профілем вашого дисплея.

Кожен пристрій, що використовується для виведення зображень (монітор, принтер, друкарська машина), має так званий колірний профіль. Це спеціальний файл, що описує можливості відображення кольору. У ньому описано властивості кольорів дисплея або принтера - які кольори він здатний або не здатний відтворити і як слід перераховувати числові значення кольорів для їх точного відображення. Оскільки можливості виведення у різних пристроїв різні, кожне з них "розуміє" і відтворює кольори по-різному. Як правило, всі промахи в кольорах при друку виходять саме через неправильне колірного профілю монітора. Тобто фотографія показується "неправильно" саме на екрані. Щоб уникнути цього, монітор повинен бути правильно налаштований. Процес цей називається калібруванням - апаратної або програмної. Перша проводиться за допомогою спеціальних додаткових пристроїв. Вона є найточнішою, але її мінус в тому, що "залізяки" ці коштують грошей, часто зовсім чималих. Другий спосіб - програмний, що не вимагає ніяких спеціальних пристосувань - він виконується за допомогою програм. Цей спосіб дає менш точні результати при налаштуванні, проте для завдань, не пов'язаних з професійною поліграфією, він часто підходить.

калібрування монітора

В якості наочного посібника при такій настройці можна порекомендувати широко поширену програму Nokia Test, яка ідеально підходить для перевірки і налаштування геометрії на CRT-моніторах.

Калібрування краще проводити при хорошому освітленні, але при цьому потрібно уникати відблисків або прямого попадання яскравого світла на сам дисплей. Принцип дії всіх програм загальний, так що, зрозумівши його один раз, можна легко розібратися з роботою будь-який інший. Найбільш поширеною і простий з них є програма Adobe Gamma. До версії Adobe Photoshop CS3 ця програма йшла в комплекті з Photoshop. Якщо у вас встановлена ​​версія нижче CS3, то Adobe Gamma можна знайти в "Панелі управління". У разі CS3 Adobe Gamma можна скачати з сайту www.adobe.com. Після запуску програми потрібно вибрати "Панель управління" і натиснути "Далі". Перед нами відкриється вікно з настройками.

При підгонці розмірів слід пам'ятати, що в друкованих машинах існує допуск на люфт паперу. Простіше кажучи, фотопапір в процесі друку може трохи зміщуватися в бік. Технологічний допуск на такі зміщення становить 2 мм, відповідно, не варто розміщувати значущі елементи зображення ближче ніж на 2 мм від краю картинки. В пікселях з роздільною здатністю 300 DPI це становить приблизно 24 пікселя. Загалом, там і так майже ніколи нічого немає, але попередити ми зобов'язані.

цветокоррекция

Наступний етап підготовки - це корекція. У нормальних фотолаб всі файли перед друком піддають базової корекції. В силу рутинності цього процесу вона зводиться до дій "трава повинна бути зеленою, небо - синім, особи - тілесного кольору". Маючи під рукою Photoshop і добре налаштований монітор, можна уникнути прикрих неприємностей, пов'язаних з помилками фотолаб.

Не слід забувати, що на моніторі картинка завжди буде виглядати яскравіше і соковитіше, тому що екран випромінює світло, в той час як відбиток на папері лише відображає його. У зв'язку з цим зображенні, яку ми готуємо до друку, зовсім не завадить додати трохи насиченості, яскравості і контрасту. Це зовсім не означає, що потрібно викрутити все движки на максимум, але перемістити на п'ять-десять поділок движок Saturation буде зовсім не зайвим. Для правильного налаштування насиченості спочатку необхідно правильно налаштувати колірний баланс на фотографії для поліграфії.

Adobe Photoshop має в своєму розпорядженні величезний арсенал інструментів для колірної корекції.

Як приклад ми будемо розглядати фотографію, зняту в досить складних умовах освітлення.

Деталі й різкість

При друку фотографій великих форматів проблема різкості на відбитку стоїть дуже гостро. Картинка на екрані виглядає більш різкою з огляду на те, що площа монітора менше площі відбитка. У боротьбі з цією проблемою найкраще справляється фільтр High Pass (Filter -> Other -> High Pass). Для підвищення різкості потрібно скопіювати шар (або вміст всіх верств) в новий шар, застосувати до цього шару фільтр, а потім перевести цей шар в режим накладення Overlay. Значення радіуса для роботи фільтра підбирається експериментально, за формулою "кількість пікселів по довшій стороні кадру, поділене на 1500". Відповідно, для друку формату 10x15 см радіус буде приблизно 1,2, для 20x30 - 2,5, для 30x45 - 3,5-3,7. Для друку форматів від 20x30 см і вище рекомендується застосувати фільтр два або навіть три рази, варіюючи радіус на значення ± 0,2. Для збереження якості зображення для друку таких форматів необхідно зберігати в TIFF, в той час як для друку картинок меншого формату буде досить і JPEG.

Зразкові розміри цифрових зображень для друку

Відбиток 10x15 см: 1200x1800 пікс.

Відбиток 20x30 см: 2400x3600 пікс.

Відбиток 30x45 см: 3600x5400 пікс.

Таким чином, для друку фотографії 10x15 см цілком вистачить камери з матрицею 2 мегапікселі, для 20x30 потрібно 8 мегапікселів. Для фотографій розмірів 30x45 потрібно як мінімум 12 мегапікселів.

Ось ще невелика таблиця на допомогу.

При підготовці файлів до друку скористайтеся таблицею для уточнення пропорцій сторін і розміру зображення в файлі. Це допоможе уникнути появи білих полів на відбитку, або навпаки, підготувати файл з необхідними Вам полями або рамками.

Для того, щоб оцінити на моніторі свого комп'ютера, як буде виглядати надруковане зображення, ви можете скористатися профілями паперів для різних машин. Кожна поважаюча себе фірма може надати ці профілю.

Налаштування монітора і робочого місця

Калібрування монітора і організація робочого місця - взаємопов'язані завдання.

Організація робочого місця

1. Умови освітлення, в яких знаходиться ваш монітор, повинні бути стабільні. Ідеальним варіантом є ізольована від сонячного світла кімната зі стінами і меблями, пофарбованими в нейтрально-сірий колір. Основна причина нестабільності освітлення (і, відповідно, сприйняття кольору) - природне світло з вікна, тому що він змінює свої характеристики в залежності від часу доби. Тому намагайтеся не допускати його потрапляння в кімнату під час корекції (наприклад, завішуйте вікно щільними шторами).

2. У кімнаті повинен знаходитися середньо-яскравий джерело світла, що висвітлює монітор, але знаходиться від нього на достатній відстані, щоб бути розсіяним (ненаправленим). Наприклад, верхнє світло. Ідеальною колірною температурою освітлення вважається 5000 К (лампи Д50) або 6500 К (лампи Д65). Допускається використання звичайних побутових ламп, але стабільність сприйняття кольору буде залежати від стабільності його кольорова температура.

3. Намагайтеся не допускайть знаходження яскраво-забарвлених предметів або точкових джерел освітлення (наприклад, настільної лампи) в межах видимості при погляді на монітор. Яскраві і барвисті предмети впливають на сприйняття кольорів.

калібрування монітора

Якщо зовнішнє освітлення стабільно, температура монітора повинна бути приблизно на 1500К вище температури зовнішнього освітлення. Якщо зовнішнє освітлення нестабільно (наприклад, калібрування ноутбука), температуру монітора можна встановити на значення 6500К.

Яскравість білої точки (Luminance) повинна бути встановлена ​​в межах 80-120 cd / m2. Одна з найбільш поширених помилок калібрування - надмірно яскрава біла крапка. Якщо вона задана понад 120 cd / m2, на друку зображення можуть здаватися темними (насправді в цьому випадку вони є занадто яскравими на моніторі).

Значення гами впливає тільки на відображення інтерфейсів операційної системи, і не впливає на відображення в Adobe Photoshop. Тому при роботі з цією програмою калібрувати можна на будь-яку гаму. Рекомендованої гамою є 2.2, для всіх операційних систем - Windows, Mac, Linux і ін.

Налаштування відкаліброваного монітора (яскравість, контраст, колірна температура, яскравість білої, чорних крапок, і ін.) Не повинні зазнавати змін. Якщо ви випадково змінили будь-якої з параметрів, необхідно встановити колишнє його значення. Якщо це неможливо, монітор вимагає перекалібрування. Це особливо актуально для моніторів Apple Cinema, на яких не градуйовані настройки яскравості.

Рекомендована періодичність калібрування монітора - 1 раз в 2 тижні. На практиці монітор може бути досить стабільним значно довше (1 місяць, 3 місяці, півроку і навіть рік), однак гарантувати це неможливо.

Також ви можете скористатися послугою калібрування моніторів фахівцем.

1) Ніколи не порівнюйте відбиток з екраном монітора.

Відбитий і вихідний світло мають різну фізичну природу і не можуть сприйматися однаково в принципі. Колір - це відчуття, тому і порівнювати потрібно відчуття. Ідеально порівнювати зображення з паузою близько 1 хвилини - спочатку дивимося на екран, потім пауза, потім дивимося на відбиток. В реальних умовах часто досить просто не дивитися одночасно і поруч.

Про те, як використовувати профілі машин для самостійної корекції при підготовки файлів до друку, написано в розділі профілі. Звертаємо увагу на те, що коректна робота з кольором можлива тільки в програмах з повноцінним управлінням кольором (Color Managment), наприклад, Adobe Photoshop, Adobe Lightroom і інших продуктах компанії Adobe.

Підтримка "профілі матеріалів друку

Для того, щоб оцінити на моніторі свого комп'ютера, як буде виглядати надруковане зображення, ви можете скористатися профілями паперів для різних машин.

При підготовці зображення до друку конвертувати його за профілем машини не потрібно - це зробить автоматизована система або друкарська машина. Використання профілів при обробці зображення можливо лише в режимі Proof Colors (екранна цветопроба).

Ви можете надсилати файли в будь-якому RGB або grayscale просторі. Як правило, це sRGB або Adobe RGB. При передачі файлів в робочу директорію оператора, в разі необхідності вони будуть автоматично сконвертовані за чинним профілем друку. Автоматична конверсія буде проведена в залежності від обраного матеріалу, а також в залежності від машини, на яку надійде замовлення. У разі редагування параметрів замовлення файли будуть автоматично переконвертовані. При цьому в архіві клієнта залишаться оригінальні файли, які можна використовувати для повторних замовлень, в т.ч. для друку на інших машинах або матеріалах.

Інструкції з використання профілів

1. Для того, щоб оцінювати результат майбутньої друку за допомогою профілів, ваш монітор повинен бути калібрувати і характеризован. Результатом калібрування і характеризації є ICC-профіль, підключений в якості профілю монітора у вашій операційній системі. за

2. Скачайте необхідний режим друку (в залежності від машини і матеріалу).

3. Додайте цей профіль у список профілів вашої операційної системи.

Профілі розташовуються в директорії:
C: \ WINDOWS \ system32 \ spool \ drivers \ color
Для додавання профілю також можна клікнути на ньому правою кнопкою і в меню вибрати "встановити профіль".

4. За допомогою режиму Proof Colors ( "екранна цветопроба") в Adobe Photoshop ви можете оцінити, як буде виглядати ваше зображення на майбутньому відбитку. Для цього в меню View - Proof Setup - Custom виберіть потрібний профіль. Переконайтеся, що позначені галочками Preview і Use Black Point Compensation. Простежте за тим, щоб галочка Preserve RGB Numbers була відзначена. В якості алгоритму

Rendering Intent виберіть Perceptual - це оптимальний режим для більшості типів зображення.

Ви можете зберегти вибрані установки кнопкою Save, готовий пресет буде доступний в View - Proof Setup. Перемикатися між режимом Soft Proofing і звичайним відображенням можна гарячими клавішами CTRL + Y.

довговічність

Термін життя відбитка вкрай важливий для художньої фотографії. Продаєте ви свою роботу в галерею, даруєте її друзям - вам не байдуже, як довго буде зберігатися ваш шедевр. Тому до вибору паперу і чорнила слід ставитися дуже трепетно. Пігментні чорнила мають більшу довговічністю в порівнянні з чорнилом на основі барвників. Також різної довговічністю володіють різні папери. Наприклад, компанія Epson гарантує, що під склом і при відсутності потрапляння прямих сонячних променів зображення на папері Epson Archival Matte збережеться не менше ста років.

Для порівняння: гарантія для однієї з кращих фотопаперів Fuji Crystal Archive - 60 років, для звичайної кольорової фотопаперу - не більше 30 років.

Зазвичай виробники вказують довговічність паперу на упаковці. Пам'ятайте лише, що дана довговічність розрахована тільки при використанні конкретних чорнила (зазначених виробником) і зберіганні в спеціальних умовах - найчастіше під склом і при відсутності попадання прямого сонячного світла.

метамеризма

Будь-яке надруковане зображення буде мати деякі зміни в кольорі, якщо його висвітлювати світлом з різним спектром (лампи розжарювання, денне світло або флуоресцентні лампи). Іноді зміни стають дуже значними і кольору сильно спотворюються - це явище називають метамеризма. Наприклад, при освітленні лампами розжарювання фотографія набуває малиновий (magenta) відтінок, хоча при денному світлі з зображенням все було в порядку. Або, навпаки, при освітленні лампами розжарювання зображення виглядає нормально, а при денному світлі в ньому з'являється зелений відтінок.

Найбільш помітний метамеризма при використанні пігментних чорнила. У попередніх моделях принтерів Epson при друку на глянцевому папері спостерігалося значне метамеризма при денному світлі (зеленуватий ціан), хоча при лампах розжарювання зображення виглядало цілком нормально. В останніх моделях (наприклад, Epson Stylus 2100) компанія серйозно попрацювала над усуненням цього явища і завдяки застосуванню нових чорнила UltraChrome метамеризма став майже не помітний.

З метамеризма можна боротися в такий спосіб. Якщо ви збираєтеся розмістити фотографію там, де вона буде освітлена лампами розжарювання і ризикує придбати "мажентовий" відтінок, можна в Photoshop за допомогою Кривих (Curves) трохи підсилити зелений канал. Таким же чином можна боротися і з іншими проявами метамеризма.

# data[].attributes.attachment_link.title
Підготовка до друку цифрових фотографій

# data[].attributes.attachment_link.description
У кожного власника цифрового фотоапарата рано чи пізно виникає бажання або необхідність роздрукувати свої фотографії. У такій ситуації можливі два варіанти розвитку подій. Перший спосіб - просто роздрукувати. Недолік цього способу в тому, що якість відбитків, швидше за все, буде бажати кращого.

# data[].attributes.body
Тема: Заміна шрифту

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Вітаю! Друзі сьогодні на новий невеликий урок по налаштуванню фотошопа, в якому я розповім про одну функції, яка дуже допомагає при виборі шрифту для роботи. До цього вже був урок з налаштування фотошопа, в якому ми налаштовували сьогодні ж ми налаштуємо відображення шрифтів для зручності роботи.

Найчастіше при створення робіт з текстів, ми довго вибираємо шрифт в фотошопі, через те що ми не можемо до пуття уявити як він буде виглядати з нашим текстом. Підійде він чи ні, і деколи доводиться витрачати багато часу на вибір шрифту. З шрифтами для розробки сайтів простіше, так як використовуються в основному стандартні шрифти, а ось для створення інших робіт це буває важко. Та й сам вибір шрифту в фотошопі не дуже зручний. У стандартному подання до випадаючому списку шрифти виглядають дрібно і часом не дуже читабельні.

У сьогоднішньому уроці я розповім, як налаштувати фотошоп так, щоб у нас в випадаючому списку ми наочно бачили, як виглядає шрифт, і могли відразу уявляти, як буде виглядати наш текст після застосування обраного шрифту. Давайте перейдемо до налаштування.

Відкриємо фотошоп, створимо документ, ну і можна додати будь-який текст. На скріншоті, нижче я показав, як виглядає список шрифтів.

У вікні налаштувань фотошопа " установки"Повинна бути обрана вкладка шрифти. На цій вкладці ви побачите параметри інструменту текст, звернути слід увагу на " Розмір зразка для перегляду шрифту: "Якщо не стоїть галочка її слід встановити і в випадаючому списку можна вибрати параметр відображення шрифту.
Які параметри шрифту є:
Як бачите на скрині вище, застосовуючи одну з обраних налаштувань, накреслення шрифту в фотошопі стає більш читабельним, і ми можемо без попереднього вибору прокручуючи скролінг, уявити, як буде відображатися текст, застосовуючи той чи інший шрифт. Досить зручно, чи не так. Застосовуйте найбільш підходящий параметр для вас, який забезпечить зручний вибір шрифту.

Якщо ви не знаєте, як працювати з текстом рекомендую ознайомитися зі статтею.

На цьому все, сподіваюся стаття вам буде корисна в настроік фотошопа, для зручної роботи зі шрифтами.

Здавалося б, величезна кількість тем вже було присвячено графічного редактора Photoshop, і все начебто зрозуміло. Але, на самій-то справі, користувачеві, який тільки починає розбиратися в таїнствах і хитросплетіннях даного графічного редактора, на перших порах можуть бути незрозумілими багато речей, воно і зрозуміло. І навіть простенькі речі, такі, як, зміна шрифту, іноді можуть перетворитися в цілу трагедію. Отже, що ж робити, якщо в процесі вашого творчого процесу не змінюється шрифт в фотошопі? Давайте розбиратися.

причини

Причин, чому не змінюється шрифт в графічному редакторі Photoshop, не дуже багато. А якщо бути точніше, то найбільш ймовірними будуть такі:

1. Проблеми з кодуванням шрифту. Ось приклад: ви завантажили англійську шрифт і друкуєте російськими буквами, тобто, кирилицею. Відповідно, в системі відбуваються конфлікти між кодуваннями, і, щоб не виникло критичної помилки, шрифт автоматично замінюється на стандартний.

2. Шрифти з однаковими назвами, що також неминуче тягне конфлікт. Взагалі дуже важливо розуміти, що текст в Photoshop - векторний, він має чітко позначені певні межі, і порушення їх обов'язково призведе до помилки.

3. Шрифт не підтримує кирилицю. Ну, мені здається, що тут і так все зрозуміло.

Як поміняти шрифт

Незважаючи на те, що причин неможливості зміни шрифту не так вже й багато, варіантів, як вирішити це питання, відчутно більше. Втім, розглядати їх все я не бачу сенсу, наведу як приклад тільки ті, які, на мій погляд, працюють на 100%.

Загалом, як бачите, нічого складного. Якщо раптом шрифт в Photoshop з якоїсь причини "відмовляється" змінюватися, тепер ви знаєте, з якої причини це відбувається, і як вирішити дану проблему.

Примітка! Шрифти не обов'язково встановлювати в системну папку Windows, можливо тимчасова завантаження шрифту до перезавантаження / виключення комп'ютера, докладніше про встановлення шрифтів в Photoshop розповідається.

Зміна розміру предпросмотра шрифту

У вікні попереднього перегляду Photoshop показує не тільки ім'я кожного шрифту, але і відображає попередній перегляд зразка зовнішнього вигляду (для зразка застосовується слово "Sample", що розташоване праворуч від назви шрифту):

Ми можемо змінити розмір попереднього перегляду шрифту. Залежно від версії, нижче CS5 треба пройти по вкладці головного меню Редагування -\u003e Установки -\u003e Текст (Edit -\u003e Preferences -\u003e Type), в версіях вище - по вкладці головного меню Текст -\u003e Розмір проглядається шрифту ( Type -\u003e Font Preview Size). За замовчуванням розмір встановлений як "середній" (Medium). Для прикладу, я виберу найбільший розмір, ось як тепер виглядають зразки попереднього перегляду шрифтів:

Не забувайте, що завжди можна повернутися і вибрати менший розмір зразків.

Вибір стилю (накреслення) шрифту

Як тільки ви вибрали сам шрифт, ми можемо вибрати його стиль, натиснувши на трикутник в правій частині вікна вибору стилю. Задайте потрібний стиль шрифту, вибравши звичайний (Regular), жирний (Bold), курсив (Italic):

Щоб вибрати розмір шрифту

Виберіть розмір для вашого шрифту, натиснувши на трикутник в правій частині вікна вибору розміру. Це відкриє список часто використовуваних встановлених розмірів, які можна вибрати від 6 px до 72 px:

Якщо жоден з цих розмірів не задовольняє Вашим потребам, Ви можете вручну задати будь-власне значення, клікнувши мишкою в поле розміру, ввести значення, потім натиснути Enter, одиниці "px" в кінці числа ставить не обов'язково, тому що Photoshop автоматично додасть його при натисканні Enter. Або, щоб змінити розмірів - навести курсор миші трохи зліва від вікна введення, натиснути ліву клавішу (курсор змінить свій вигляд на палець зі стрілками) і протягнути курсор вліво або вправо для збільшення або зменшення розміру:

Вибір кольору тексту

Праворуч знаходиться бар, де ми можемо поставити тексту колір. За замовчуванням, колір встановлений в чорний. Щоб змінити колір, натисніть на зразок. Photoshop відкриє палітру кольорів, де ми можемо підібрати інший колір для тексту:

Додавання тексту в документ Photoshop

Як я вже говорив коротко на початку уроку, є два різних методу додавання тексту в документ Photoshop, це звичайний (рядком) і метод додавання тексту в область. Різниця між ними в тому, що перший спосіб в основному використовується для додавання невеликої кількості тексту в документ (однієї або декількох букв або слів, заголовка і т.п.), в той час як додавання в область застосовується для додавання більшої кількості тексту всередину заздалегідь встановленої області.
Тут ми розглянемо перший метод, тому що він застосовується в переважній більшості випадків.

Щоб додати текст в документ, виберіть інструмент "Текст", наведіть курсор в ту точку, де Ви хочете, щоб був початок тексту і натисніть ліву кнопку миші. Миготливим маркер на документі вкаже, що Photoshoop готовий для введення тексту:

При цьому Photoshop додасть в палітру шарів новий, особливий вид шару, званий текстовим, його легко відрізнити по мініатюрі у вигляді букви Т. Кожен раз, коли ми додаємо текст в документ, він розташовується на новому текстовому шарі. Photoshop спочатку називає новий шар як "Шар 1" (Layer 1), але назва зміниться, як тільки ми введемо текст, як ми розглянемо трохи пізніше:

Після того як в документі з'явився миготливий маркер, ви можете почати друкувати.

Переміщення тексту по зображенню

Якщо Вам знадобилося перемістити надрукований текст, ви можете легко це зробити.

Для переміщення тексту по зображенню треба трохи відвести курсор від тексту. він змінить свій вигляд з двотаврової балки на значок інструменту "Переміщення" (Move Tool), після зміни вигляду курсора затисніть ліву кнопку миші і перетягніть текст в потрібне місце:

Ухвалення і завершення редагування тексту

Що таке прийняття тексту? Після прийняття тексту відбувається завершення редагування поточного текстового шару і вихід з цього шару. При цьому, сам інструмент "Текст" залишається активним. Якщо ви клацніть по документу після прийняття, то Photoshop дозволяє створити новий текстовий шар.

Коли Ви закінчите введення потрібних букв, слід вийти з даного текстового шару. Для цього натисніть на галочку на панелі параметрів:

Або натисніть клавішу Enter, розташовану в правому нижньому кутку цифрової клавіатури (не той Enter, який ми зазвичай натискаємо!), Або комбінацію звичайний Enter + Ctrl.

Після того як Ви прийняли ваш текст, Photoshop перейменовує текстовий шар, використовуючи перші букви тексту в якості нового імені для шару, це дуже корисно при роботі з декількома текстовими шарами:

Скасувати або видалити текст

Якщо Ви хочете видалити текст до того? як Ви його прийняли, просто натисніть клавішу Esc. Photoshop видалить текст і текстовий шар.

Для видалення вже прийнятого тексту потрібно в панелі шарів перетягнути текстовий шар в кошик.

Параметри вирівнювання тексту

Крім того, в панелі параметрів є три варіанти вирівнювання тексту - вирівняти по лівому краю, по центру, по правому краю. За замовчуванням обрана опція вирівнювання по лівому краю, що означає, що при наборі тексту він буде додаватися праворуч від відправної точки. Якщо ми виберемо опцію "вирівнювання по правому краю, текст буде додаватися зліва від відправної точки. Якщо ж ми виберемо опцію" вирівнювання по центру ", то при введенні текст буде додаватися в обох напрямках на однаковій відстані від точки вставки.

Найкраще перед початком введення тексту переконатися в тому, що у Вас вже вибрана потрібна опція вирівнювання. Але можна змінити вирівнювання вже введеного тексту, для цього необхідно виділити потрібний текст курсором миші і клікнути по опції вирівнювання. На малюнку я зробив анімацію введення тексту з опцією "вирівнювання по центру":

Вибір і редагування тексту

Після введення тексту ми можемо легко повернутися назад і змінити яку-небудь ділянку тексту, як і в будь-якій програмі-текстовому редакторі.
Пересуватися по тексту можна за допомогою клавіатурних стрілок, а можна, клацаючи мишею в потрібній області. Видаляти літери як зазвичай, клавішею "Назад" (Backspase) - ліву букву від курсора. Виділяють (вибирають) букви за допомогою затиснутої Shift і клавіатурних стрілок, або мишею.

Щоб миттєво виділити слово, двічі клікніть по ньому мишею, щоб виділити рядок - клікніть по рядку тричі:

Якщо у Вас є кілька рядків тексту, розділених малими переносами, для вибору всього тексту двічі клікніть по мініатюрі текстового шару:

Також, ми можемо змінити шрифт, розмір і стиль тексту, для цього треба виділити потрібну ділянку і змінити відповідний параметр на панелі параметрів.

Зміна кольору тексту в Photoshop

За таким же принципом ми можемо змінити і колір тексту. Для цього треба виділити потрібну ділянку, клікнути по кольоровому квадратику на панелі параметрів, у вікні, вибрати колір і натиснути ОК:

Про тонкощі редагування тексту в Photoshop і додаткові гарячі клавіші читайте.

11.02.2018 11.02.2018

У цій статті ми детально розповімо, як в Фотошопі створювати і редагувати текст.

Інструменти для створення і редагування тексту

Основна панель інструментів в Фотошопі знаходиться зліва. Ті, які відносяться до створення і форматування тексту відзначені буквою "Т". Щоб відкрити докладне меню всіх функцій, потрібно навести курсор на цей значок і натиснути правою клавішею миші. В результаті відкриється список з чотирьох доступних інструментів:

"Горизонтальний текст";

"Вертикальний текст";

"Вертикальний текст-маска";

"Горизонтальний текст-маска.

Трохи нижче ми крок за кроком розповімо, як користуватися кожним з них.

створюємо напис

Щоб зробити напис в Фотошопі, потрібно клікнути на символ тексту ( "Т"), а потім натиснути на те місце зображення, куди ви ходите її додати. Після цього введіть потрібний текст. На екрані з'явиться проста чорна напис без стилізації. Якщо ви хочете створити унікальний текстовий контент, необхідно використовувати спеціальний інструментарій.

"Горизонтальний текст" і "Вертикальний текст - найбільш прості параметри. Вони задають орієнтацію напису. Щоб вибрати той чи інший інструмент, потрібно клікнути на відповідну функцію в меню значка "Т". Використовуючи ці функції, ви створюєте новий шар в Фотошопі, який буде розташований над фоновим.

"Вертикальний текст-маска" і "Горизонтальний текст-маска" не формують окремий шар, а створюють тимчасову маску бекграунду. Ці інструменти дають можливість виділення області зображення у вигляді тексту. Після активації маски як шару шляхом натискання можна редагувати фонове зображення за формою тексту.

редагуємо текст

Після створення напису або цілого блоку можна приступити до їх форматування. Зверніть увагу, що змінюється як окремий фрагмент, так і весь текст цілком. Щоб редагувати букву, слово або словосполучення, досить відзначити необхідний об'єкт за допомогою виділення лівої кнопкою миші.

Для редагування основних параметрів текстового контенту існує ціла панель інструментів. Вона розташована над робочим полотном. На ній розташовані наступні параметри:

Щоб редагувати тут чи іншу характеристику тексту, потрібно клікнути на відповідний значок. Детальніше розглянемо на конкретних прикладах.

Як вибрати шрифт для тексту

Форматувати шрифт можна наступним чином:

1. Виділіть напис або текстовий блок.

2. Натисніть на стрілку вниз в меню шрифту.

3. Із запропонованого списку виберіть сподобався.

Праворуч від цього параметра є настройка зображення тексту, меню якої відкривається таким же чином. Серед запропонованих варіантів можна вибрати жирний, курсивний або інший варіант.

Важливо! У кожного шрифту своє кількість накреслень і можливостей.

Кегль або розмір шрифту

Кегль - це розмір символів тексту. Зі стандартних можна вибрати показник від 6 до 72 пікселів. Також можна налаштувати його вручну, ввівши в рядок відповідне число. Однак зверніть увагу, що можливий максимум - +1296 пунктів.

Налаштування згладжування регулюють крайні пікселі символів тексту. Наприклад, варіант "Не показувати" видаляє будь згладжування контуру, а решта додають на кордон символу кілька пікселів, щоб його розмити.

вирівнювання тексту

Вирівнювання - стандартна настройка для тексту в документах. Виберіть один з параметрів - зліва, по центру або праворуч, щоб визначити положення тексту на полотні.

колір

Для зміни кольору тексту виконайте наступні дії:

1. Переконайтеся, що обраний шар з текстом.

2. Натисніть на значок "Колір".

3. У палітрі виберіть необхідний відтінок.

деформація

В Фотошопі існує безліч можливостей викривлення тексту. Для цього необхідно клікнути на відповідний параметр і вибрати стиль деформації. Також можна налаштовувати силу зміни в%: по горизонталі, по вертикалі і рівень вигину.

Параметри символів тексту

Передостанній значок відкривається докладний меню форматування тексту. У ньому вказуються всіх перераховані вище характеристики, які також легко змінити. Крім того, в цьому віконці є зміна більш специфічних параметрів. Детально ми вивчимо їх нижче.

Налаштовуємо вкладку "Символ":

кернинг - настройка відстані між буквами (щільності тексту). Допоможе візуально зробити текст більш зручним для читання.

Вертикальний і горизонтальний масштаб - форматують висоту і ширину символів.

інтерльяж - параметр відстані між рядками в текстовому блоці.

- позиція відстані між символами.

- визначення мови, якою написаний текст.

стилізація шрифту. Ця лінійка параметрів дозволяє зробити текст закресленим, підкресленим або встановити верхній і нижній регістр.

Налаштовуємо вкладку "Абзац" (викликати вікно можна через меню Вікно - Абзац):

Крім вирівнювання по одному краю або по центру в цій вкладці можна також:
Вирівняти текст по ширині або залишити вільну останній рядок: Налаштувати ширину відступів: Встановити переноси слів (для текстового блоку):
Зверніть увагу! Для того, щоб зберегти будь-які зміни форматування, необхідно натиснути на галочку, яка знаходиться в кінці панелі інструментів.

текстовий блок

Текстовий блок - це зв'язний масштабний текст, обмежений рамками. Головна особливість - строгі межі. Це означає, що контент всередині рамок просто не може за них вийти. У тому випадку, якщо текст не поміщається всередині, він стає невидимим.

Редагувати текстовий блок можна так само, як і напис. Фотошоп дає можливість зміни не тільки стандартних параметрів букв, але і положення на сторінці. Блок легко спотворити або масштабувати. Специфічні параметри його форматування ми опишемо нижче.

Щоб створити блок, потрібно або написати / вставити довгий текст, або розтягнути кордон написи, затиснувши ліву кнопку миші на пунктирною кордоні написи.

Щоб змінити розмір блоку можна за допомогою маркерів на нижній межі (натисніть CTRL + T або меню Редагування - Трансформування - Масштабування).
Для деформації блоку затисніть клавішу "Ctrl" і спотворюйте кордону також затискаючи маркери.
Після внесення змін їх необхідно підтвердити галочкою.

висновок

Редагування тексту в Фотошопі - захоплюючий процес. Програма пропонує безліч різних можливостей форматування. Змінювати можна окремі символи, написи і цілі текстові блоки.

Найважливіші характеристики редагування тексту - горизонтальний або вертикальний напрям, а також використання текстового контенту як тимчасової маски шару. Також за допомогою цілої панелі різноманітних інструментів можна встановити стиль шрифту, розмір, колір, положення і багато іншого.

Завдяки широкому спектру функцій редагування в Фотошопі можна створювати цікаві текстові ефекти в фотошопі. У нас на сайті є розділ присвячений текстовим ефектів -

# data[].attributes.attachment_link.title
Як редагувати шрифт в фотошопі. Налаштування фотошопа: зручний вибір шрифтів

# data[].attributes.attachment_link.description
Вітаю! Друзі сьогодні на новий невеликий урок по налаштуванню фотошопа, в якому я розповім про одну функції, яка дуже допомагає при виборі шрифту для роботи. До цього вже був урок з налаштування фотошопа, в якому ми налаштовували сьогодні ж ми налаштуємо відображення шрифтів для зручності роботи.

# data[].attributes.body
Тема: Додавання тіні та світіння до тексту

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Підвищення цифрової компетентності

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Photoshop - це програма, яка допоможе втілити всі ваші креативні ідеї і надасть безліч корисних інструментів для цього. Він чудово підходить для ретуші фотографій перед публікацією на сайті. Якщо Ви тільки починаєте працювати з Photoshop і хочете навчитися використовувати його в роботі над дизайном сайту, ця стаття якраз для Вас. Нижче Ви знайдете кілька корисних порад по обробці фотографій.

Всі використовувані скорочення актуальні для користувачів PC. Скріншоти зроблені в англійській версії Photoshop, хоча всі локалізовані версії програми (включаючи російську) працюють абсолютно однаково.

Трансформування

Якщо ви хочете змінити розмір зображення, розгорнути, дзеркально відобразити або розтягнути його, натисніть Редагувати і потім виберіть інструмент Трансформування, щоб застосувати бажаний ефект. Щоб зробити це дію зовсім простим, використовуйте гарячі клавіші Ctrl + T, - по краях зображення з'явиться виділення зони, в межах якої ви будете працювати. Тепер ви можете змінювати розмір зображення. Найпростішим способом буде захопити курсором один з кутів і вивести його за межі зображення, тримаючи натиснутою клавішу Shift. Коли закінчите, просто натисніть Enter. Щоб розтягнути зображення, натисніть Ctrl + T і клацніть правою кнопкою миші. З'явиться спливаюче вікно, в якому ви зможете вибрати, чи хочете ви повернути зображення або розтягнути його. Після завершення змін натисніть Enter.

Подібним чином можна спотворювати і міняти нахил зображення: натисніть Ctrl + T і розташуйте курсор над кутом, який ви хочете розтягнути. Натисніть Ctrl, тримаючи курсором кут зображення, і перетягніть в потрібне вам місце. Потім натисніть Enter.

Зміна одиниць вимірювання

Швидкий спосіб перейти на інші одиниці виміру - помістити курсор на одній з лінійок (натисніть Ctrl + R, щоб показати або заховати їх) і, натиснувши праву кнопку миші, виберіть потрібні одиниці. Вибір тут великий: від сантиметрів до пікселів, міліметрів, крапок і відсотків.

Інструмент "магнітне ласо" (Magnetic Lasso Tool)

Це інструмент для швидкого виділення, який допоможе позначити область, з якою ви хочете працювати, і відокремити її від іншої частини зображення, щоб продовжити зміни тільки в цій області.
Магнітне ласо виділяє краї об'єктів, тому його краще використовувати із зображеннями, на яких об'єкти контрастують з фоном. Цей інструмент ви знайдете в панелі інструментів.

Щоб активувати магнітне ласо, клацніть по іконці "Інструмент ласо" і дочекайтеся появи спливаючого меню. Магнітне ласо останнім у списку і зображено у вигляді маленького магніту. Виберіть його і розташуйте курсор над краєм області, яку ви хочете виділити. Клацніть мишкою, відіжміть кнопку, а далі просто ведіть курсор по краях виділяється об'єкта, як якщо б Ви вирізали його ножицями.

Інструмент "чарівна паличка" (Magic Wand Tool)

Чарівна паличка - це інший інструмент для виділення, який відмінно підійде для роботи з однотонним фоном. Якщо ви хочете вибрати певний колір на зображенні, якраз він вам і підійде. Приміром, чарівну паличку можна використовувати для виділення білого фону або чистого блакитного неба.

Виберіть чарівну паличку в панелі інструментів і клацніть в тій області, яку ви хочете виділити. Попередньо активуйте функцію "Додавання до виділеної області" у верхній панелі (іконка з двома квадратами, англ. - Add to selection), щоб можна було додавати кольору і тону до вже існуючого виділенню.
Використовуючи інструмент "чарівна паличка", можна виділити і видалити небо над Манхетеном
Інструмент "довільна фігура" (Custom Shape Tool)

У панелі інструментів пропонується набір базових форм для додавання, таких як квадрат, лінія, коло, еліпс тощо. Якщо ви хочете розширити існуючий вибір, ви можете використовувати інструмент "довільна фігура" (або Custom Shape Tool). Після натискання по ній ви побачите всі варіанти пропонованих форм.

Мініатюри кожної фігури ви побачите праворуч від іконки "довільна фігура". Вибір великий, але ви зможете знайти ще більше варіантів, натиснувши на маленький трикутник всередині панелі. Якщо вам потрібні банери, хмарка з текстом і всі можливі форми стрілок, - цей інструмент якраз для вас.

Коригуючий шар (Adjustment Layers)

Для чого б ви не використовували Photoshop, будь це зміна кольору зображення, посилення чіткості або контрасту, завжди використовуйте коригувальні шари. Велика перевага коригувальних шарів в тому, що зміни застосовуються до окремого шару, так що ви завжди зможете скасувати правки або подивитися, який варіант виглядає краще. Інструмент "коригувальний шар" ви знайдете в нижній частині панелі шарів (чорно-біла кругла іконка).

Підсилюйте чіткість і змінюйте ваші знімки за допомогою коригувальних шарів
Стилі шарів

Відмінний спосіб оживити ваші фотографії - використовувати стилі шарів і спеціальні ефекти. Все, що потрібно зробити, - це двічі кликнути по шару і потім застосувати ефект.
Ви зможете вибрати з великого числа ефектів: обведення, світіння, додавання тіні і багато іншого - варто лише клікнути мишкою. Головне не перестаратися. Використовуючи занадто багато ефектів, ви ризикуєте додати вашій фотографії дешевий вид.
До будь-якого предмету або тексту можна легко додати тінь.
Точковий пензель відновлення (Spot Healing Brush Tool)

Про застосування цього інструменту можна здогадатися по його назві: він зробить краще будь-який об'єкт на вашій фотографії. Якщо на вашому знімку є пляма, дефект або родимка, які ви хотіли б прибрати, цей інструмент допоможе вам позбавитися від них. Він же допоможе зробити шкіру на фотографії ідеально чистою. Просто наведіть пензлик на місце, яке Ви хочете виправити, вибравши пензель більше області правки, і клацніть по ньому. Photoshop автоматично підставить на це місце шматочок з сусідньої області та згладить краї, так що вам більше нічого не доведеться робити.
Всього один клік - і ви позбавитеся від зайвих плям
Інструмент "освітлювач" (Dodge Tool)

"Освітлювач" робить яскравіше пікселі в області, на якій ви його використовуєте. Це відмінний спосіб позбутися від ефекту "червоних очей". Виберіть м'яку кисть інструменту "Освітлювач", в панелі налаштувань встановіть підсвічування (англ. - Exposure) на 20%. Потім акуратно заштрихуйте область очі. Будьте обережні і не перестарайтеся, інакше ваша модель стане схожа на прибульця. Пари штрихів буде достатньо, щоб домогтися бажаного ефекту.

Інструмент "розмиття" (Blur Tool)

Щоб легко і акуратно прибрати дрібні зморшки, можна їх просто трохи розмити. Інструмент "розмиття" відмінно справляється з маскуванням зморшок навколо очей і рота, по суті змішуючи їх з навколишнім фоном. Знову ж і тут треба знати міру, інакше замість того, щоб поліпшити фотографію, ви зробите її нереалістичною. Інструмент "розмиття" можна використовувати як для ретуші, так і для більш креативних завдань, так що з ним важливо подружитися.

Інструменти "Освітлення" і "Затемнення" можуть значно змінити вигляд ваших знімків.
Тим більше якщо додати до них коригувальні шари

За матеріалами WiX.com

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Анастасія Тютюнник

# data[].attributes.attachment_link.title
10 простих прийомів в Photoshop для початківців

# data[].attributes.attachment_link.description
Photoshop - це програма, яка допоможе втілити всі ваші креативні ідеї і надасть безліч корисних інструментів для цього. Він чудово підходить для ретуші фотографій перед публікацією на сайті. Якщо Ви тільки починаєте працювати з Photoshop і хочете навчитися використовувати його в роботі над дизайном сайту, ця стаття якраз для Вас.

# data[].attributes.body
Тема: Вирівнювання та викревлення напису. Робота з Photoshop

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Можливо ввести обтікання робочого контуру текстом, створеного за допомогою інструменту "Ручка" або "Фігура". Якщо текст вводиться вздовж контуру, його напрямок співпадає з напрямком опорних точок, доданих до контуру. Літери введеного по контуру горизонтального тексту будуть розміщуватися перпендикулярно до базової лінії. Напрямок введеного по контуру вертикального тексту буде розміщуватися паралельно до базової лінії.

Також можна вводити текст в середині замкнутого контуру. У такому разі текст завжди буде горизонтальним, з розривами рядків у місцях, де він доходить до країв контуру.

# data[].attributes.attachment_link.title
Створення текстових ефектів

# data[].attributes.attachment_link.description
Можливо ввести обтікання робочого контуру текстом, створеного за допомогою інструменту "Ручка" або "Фігура". Якщо текст вводиться вздовж контуру, його напрямок співпадає з напрямком опорних точок, доданих до контуру. Літери введеного по контуру горизонтального тексту будуть розміщуватися перпендикулярно до базової лінії. Напрямок введеного по контуру вертикального тексту буде розміщуватися паралельно до базової лінії.

# data[].attributes.body
Тема: Робота з Photoshop. Заливка тексту

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Клацніть обернену стрілку біля зразка візерунка та виберіть візерунок на спливаючій панелі. Можна завантажувати додаткові візерунки за допомогою спливаючого меню панелі. Виберіть ім'я бібліотеки візерунків або команду "Завантажити" візерунки та перейдіть до папки, яка містить потрібні візерунки.

Ви також можете застосувати будь-який із включених візерунків, визначених у сценарії, щоб легко створити різноманітні заливки з геометричним візерунком. Унизу діалогового вікна заливок виберіть "Візерунки, визначені в сценарії", а потім у спливаючому меню "Сценарій" виберіть візерунок заливки.

# data[].attributes.attachment_link.title
Заливка й обведення виділених областей, шарів і контурів

# data[].attributes.attachment_link.description
Клацніть обернену стрілку біля зразка візерунка та виберіть візерунок на спливаючій панелі. Можна завантажувати додаткові візерунки за допомогою спливаючого меню панелі. Виберіть ім'я бібліотеки візерунків або команду "Завантажити" візерунки та перейдіть до папки, яка містить потрібні візерунки. Ви також можете застосувати будь-який із включених візерунків, визначених у сценарії, щоб легко створити різноманітні заливки з геометричним візерунком.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Фотокамера - прилад для фіксації зображень матеріальних об'єктів за допомогою світла на спеціальному носії (зазвичай фотоплівці або у формі комп'ютерного файлу на електронній карті пам'яті).

Термін фотокамера походить від лат. camera, тобто "кімната". Найпершою формою фотокамери була саме така темна кімната ( camera obscura) або прямокутна коробка з дуже маленьким отвором в одній зі стін. Завдяки цьому отвору, який виконував функції сучасного лінзового об'єктиву, camera obscura може формувати зображення (досить низької якості, як за сучасними стандартами) на протилежній стінці. Такі камери обскури існують і зараз у деяких освітніх закладах для ілюстрації базових оптичних принципів.

В українській мові тривалий час єдиним прийнятним терміном вважався "фотоапарат" нім. fotoapparat, але, під впливом англомовної літератури, термін "фотокамера" англ. photocamera починає домінувати. Серед фотографів-професіоналів є тенденція ставитися до терміна "фотоапарат" зневажливо, як до старомодного і надто аматорського.[джерело? ]

Основним принципом роботи фотокамери є проекція оптичного зображення заданої інтенсивності світлового потоку на реєструючий елемент впродовж заданого інтервалу часу. Комбінація інтенсивності і часу зветься експозицією.

При цьому інтервал часу експонування (реєстрації) зображення на реєстраторі називають витримкою.

Оптична система, здатна створювати зображення об'єкта, що його фотографують, на світлочутливому елементі. Об'єктиви можуть бути як дуже простими (одна лінза або навіть невеликий отвір, як у камері-обскурі) так і надзвичайно складними оптичними приладами. Останні є здатними дуже ефективно виправляти різноманітні оптичні аберації, а також самостійно здійснювати фокусування на об'єкті зйомки, зменшувати вплив вібрації тощо.

Окрім системи лінз, об'єктив зазвичай містить в собі механізм діафрагми, тобто отвору змінного діаметра, який регулює інтенсивність світлового потоку, що проходить крізь об'єктив. Іншою важливою функцією діафрагми є вплив на глибину фокусу.

Камера здатна працювати зі світлом видимого спектра, або з іншими частинами електромагнітного спектра. Фотокамера - це оптичний пристрій, спроможний відтворити зображення об'єкту чи сцени, і записати його на електронний сенсор чи фотоплівку.

У всіх камерах застосовується однакова базова конструкція: світло входить у замкнутий корпус камери крізь збиральну лінзу, і зображення записується на світлочутливому носії (електронна матриця, фотоплівка тощо). Механізм затвора контролює тривалість часу, протягом якого світло матиме змогу проникати в камеру. У більшості фотокамер наявні такі функції, які дають змогу фотографові переглядати сцену, що має бути сфотографована, фокусувати камеру на певній частині такої сцени, а також - контролювати час витримки й експозицію, щоб знімок вийшов не надто яскравим і не надто тьмяним. Дисплей даних, досить часто - рідкокристалічний дисплей (LCD) - дозволяє користувачеві переглядати такі настройки камери, як налаштування світлочутливості, експозиції та витримки.

Відеокамера працює за тим же принципом, що й фотокамера, тільки вона робить велику кількість фотографій у дуже швидкій послідовності, зазвичай - із частотою у 24 кадри на секунду. Після того, як зображення об'єднуються і відтворюються по черзі - виникає ілюзія руху.

Оскільки у роботі фотокамери можна виділити два принципово окремих процеси - створення і фіксацію зображення, класифікацію фотокамер доцільно проводити саме за цими двома критеріями - тобто за типом оптичної схеми і за типом носія зображення. Існують реалізації майже всіх оптичних схем для різних типів носія. Деякі моделі фотокамер навіть мають можливість зміни типу носія (насамперед складні професійні та дослідницькі камери).

Фотоплівка є сучасним засобом хімічного способу фіксації оптичного зображення. Вона прийшла на зміну фотографічним пластинам - найпершому засобу хімічної фотографії. Хоча фотоплівка швидко втрачає популярність на користь електронних носіїв, у неї є досить багато гарячих прибічників. Деякі характеристики фотоплівки і зараз доступні тільки цифровим камерам найвищої цінової категорії, але ця дистанція стрімко зменшується. Фотоплівка може бути різноманітних форматів, але найпоширенішими на сучасному етапі розвитку фотографії є формати APS, формат 135 (звичний малоформатний фотокадр на перфорованій кіноплівці шириною 35 мм, зазвичай розмір кадру 24*36 мм) та 120 (так званий Середній формат, розмір кадру залежить від камери)

Фотопластинка вважається застарілим засобом хімічного способу фіксації оптичного зображення, проте й досі використовується професіоналами й ентузіастами фотографії. Формати фотопластинок можуть бути різноманітними, як і фотоапаратів, що їх використовують. Придбати фотопластинки виробництва провідних виробників хімікатів для фотографії можна лише у спеціалізованих фотомагазинах, проте деякі ентузіасти виготовляють фотопластинки самостійно.

Цифрова фототехніка пропонує принципово новий спосіб фіксації, обробки та зберігання оптичного зображення. Замість фотоплівки у цифрових фотокамерах використовується електронна світлочутлива матриця. Програма камери зчитує сигнал з такої матриці і зберігає цю інформацію у вигляді файлу даних. Традиційно цифрові камери працюють з форматами JPEG, TIFF і так званим RAW-форматом. Останній є найпридатнішим для подальшої роботи із зображенням, оскільки він містить чисту, необроблену (raw англійською - "сирий") інформацію, що її отримано від сенсорної матриці. Сучасні цифрові камери працюють з картами пам'яті різних форматів і ємностей а також, рідше - з дискетами або компакт-дисками.

Тривалий час точиться дискусія щодо недоліків та переваг цифрової фотографії над хімічною. В цій дискусії є багато аспектів і кожна технологія має своїх палких прибічників. Однак, загальною є тенденція до переходу все більшої кількості фотографів до цифрової зйомки. Останні досягнення цифрової технології залишають все менше аргументів на користь традиційних методів.

В цих типах фотокамер існує два оптичні тракти - один для створення зображення на світлочутливому елементі, а інший для передачі приблизно того ж зображення в око фотографа. Двооб'єктивні камери з'явилися раніше інших типів. Вони є простішими за конструкцією, але мають суттєві недоліки, основним з яких є неповний збіг зображення, яке потрапляє на світлочутливий елемент з зображенням, яке бачить фотограф (так званий "паралакс").

В цих типах фотокамер існує два оптичні тракти - один для створення зображення на світлочутливому елементі через вбудований або змінний об'єктив, а інший для передачі приблизно того ж зображення в око фотографа. Другий тракт не містить об'єктива, і може бути оптичним видошукачем, чи простою рамкою для визначення границь кадру. Часто далекомірні фотоапарати містять видошукач суміщений з далекоміром, проте далекомір може бути й окремим. Прикладами далекомірних фотоапаратів є фотоапарати Лейка серії М та ФЕД.

У дзеркальних камерах єдиний оптичний тракт створення зображення розділяється після об'єктиву за допомогою рухомого дзеркала. Коли дзеркало знаходиться у нижньому положенні, світловий потік проходить крізь об'єктив і пентапризму та створює зображення на матовому склі. Це зображення і бачить фотограф. В момент натискання на спуск дзеркало на короткий час підіймається у верхнє положення і зображення проектується на світлочутливий елемент. Важливо, що обидва зображення є майже ідентичними, що є найбільшою перевагою дзеркальної оптичної схеми. Фотограф має змогу отримувати на знімку саме той кадр, який він бачив у момент зйомки. На жаль, саме дзеркало і є найслабкішим елементом такої камери. По-перше, дзеркало має працювати швидко, тихо і передавати на корпус камери якнайменше вібрацій. По-друге, механізм підняття та опускання дзеркала має бути дуже надійним, а значить відносно важким. По-третє, наявність дзеркала не дозволяє суттєво зменшити розміри корпусу камери (хоча, для багатьох це не є недоліком, оскільки маленьку камеру нечітко фіксує долоня фотографа).
Схема праворуч:

Деякі виробники намагалися подолати недоліки дзеркала що рухається шляхом встановлення напівпрозорого скла або спеціальної подвійної призми, яка частку світлового потоку спрямовувало на плівку або матрицю, а іншу частку в око фотографу. Така конструкція не набула широкого вжитку через те, що вона ефективно знижувала чутливість фотокамери. На світлочутливий елемент потрапляла тільки близько половини всього світлового потоку, що призводило до збільшення "шуму" у цифровому варіанті і "зерна" на плівці.

Прогрес у мікроелектроніці дозволив виготовити прийнятні за ціною цифрові камери, в яких зображення для фотографа виводиться на один або навіть на два окремі мініатюрні рідкокристалічні дисплеї. При цьому використовується той самий сигнал з фотосенсора, що і для запису зображення у файл. Це одразу вирішує багато проблем - зникає необхідність додаткового механічного елемента - дзеркала, зберігається весь світловий потік і око фотографа бачить картину цілком ідентичну тій, що записується. Однак, все ж таки і цей дизайн не позбавлений суттєвих вад. Час реакції дисплеїв на зміну зображення і камери в цілому є досить великим і незадовільним у багатьох ситуаціях. До того ж, якість зображення на міні-дисплеї гірша за ту, яку забезпечує чисто оптична схема.

Розвиток цифрових технологій сильно розмив границі між типами фотокамер. Зараз фотокамери різної якості можна знайти у широкому спектрі пристроїв - від мобільних телефонів до портативних комп'ютерів і музичних плеєрів. Можна прогнозувати, що така інтеграція триватиме і надалі.

1. Ланський Є. М., Сичов В. Г. Вчись фотографувати. - Вид. 3-тє, випр. і доповн. - К.: Техніка, 1972. - 328 с.

2. Стародуб Д. О. Азбука фотографии. - Изд. 3-е, исправ. - М.: Искусство, 1990. - 304 с. (рос.)

# data[].attributes.attachment_link.description
Фотокамера - прилад для фіксації зображень матеріальних об'єктів за допомогою світла на спеціальному носії (зазвичай фотоплівці або у формі комп'ютерного файлу на електронній карті пам'яті). Термін фотокамера походить від лат. camera, тобто "кімната". Найпершою формою фотокамери була саме така темна кімната ( camera obscura) або прямокутна коробка з дуже маленьким отвором в одній зі стін.

# data[].attributes.headline
20.01 Роздільна здатність цифрового ,екранного зображень.

# data[].attributes.subject
20.01 Роздільна здатність цифрового ,екранного зображень.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Розді́льна зда́тність зобра́ження (використання слова розширення є хибним перекладом англ. Resolution) - величина, що визначає кількість пікселів на одиницю площі (або одиницю довжини). Термін зазвичай застосовується до цифрових зображеннь, хоча його можна застосувати, наприклад, для опису рівня грануляції фотоплівки, фотопаперу чи іншого фізичного носія зображення. Вища роздільна здатність зображення означає, що воно детальніше, має більшу кількість деталей.

Іншою важливою характеристикою зображення є глибина кольору.

Види роздільної здатності

Потрібно розрізняти:

роздільна здатність екранного зображення;

роздільна здатність друкованого зображення.

Вимірюється у точках на дюйм ( dpi - dots per inch) і залежить від вимог до якості зображення та розміру файлу, способу оцифрування або методу створення готового зображення, вибраного формату файлу та інших параметрів. Зрештою, чим вищі вимоги до якості зображення, тим більшою має бути роздільна здатність зображення.

Елементарну точку растра екранного зображення називають пікселем. Розмір пікселя коливається в залежності від вибраної екранної роздільної здатності, роздільної здатності оригіналу й масштабу відображення. Монітори можуть мати роздільну здатність 640х480, 800х600, 1024х768, 1600х1200 і вищу. Відстань між сусідніми точками люмінофора в якісному моніторі становить 0,22-0,25 мм. Для екранного зображення достатньо роздільної здатності 72 точки на дюйм (72 dpi).

Розмір точки растрового зображення залежить від застосованого методу та параметрів растеризації оригіналу. При растеризації на оригінал накладається сітка ліній, комірки якої утворюють елемент растра. Частота сітки растра вимірюється числом ліній на дюйм ( lpi - lines per inch) і називається лініатурою. Розмір точки растра розраховується для кожного елементу і залежить від інтенсивності тону в цій комірці. Якщо у растрі є абсолютно чорний колір, тоді розмір точки растра збігається з розміром елементу растра (100% заповненість). Для абсолютно білого кольору заповненість становить 0%. На практиці заповненість коливається у межах 3-98%.

Всі точки растру мають однакову оптичну щільність, що наближується до абсолютно чорного кольору. Ілюзія темнішого кольору створюється внаслідок збільшення розмірів точок і скорочення проміжкового поля між ними при однаковій відстані між центрами елементів растра. Такий метод називається растрування з амплітудною модуляцією.

При застосуванні методу з частотною модуляцією, інтенсивність тону регулюється зміною відстані між сусідніми точками однакового розміру, тобто в комірках растра з різною інтенсивністю тону знаходиться різне число точок. Зображення, растровані за частотно-модульним методом, якісніші, оскільки розмір точок мінімальний.

При методі стохастичного растрування, враховується число точок, необхідне для відображення потрібної інтенсивності тону у комірці растра. Згодом, ці точки розташовуються всередині комірки на відстані, що підраховується квазівипадковим методом. Зображення не має регулярної структури растра всередині комірки. Такий спосіб потребує великих трат обчислювальних ресурсів і високої точності поліграфічного устаткування, тому застосовується лише для художніх робіт.

Характеризує максимальне число кольорів, які використані у зображенні. Існує декілька типів зображень із різною глибиною кольору:

чорно-білі;

з відтінками сірого;

з індексованими кольорами;

повноколірні;

На один піксель зображення відводиться 1 біт інформації - чорний та білий. Глибина кольору - 1 біт.

Піксель сірого зображення кодується 8 бітами (1 байтом). Глибина кольору - 8 біт, піксель може приймати 256 різних значень - від білого (255) до чорного (0 яскравості).

Перші кольорові монітори працювали з обмеженою колірною гамою (16, згодом 256 кольорів). Такі кольори називаються індексованими і кодуються 8 або 16 бітами у вигляді колірних таблиць. В такій таблиці всі кольори вже визначені і можна використовувати лише їх.

Глибина кольору не менше як 24 біти, що дає можливість відтворити понад 16 мільйонів відтінків. Повноколірні зображення називаються True Color (правдивий колір). Бітовий обсяг кожного пікселя розподіляється за основними кольорами обраної колірної моделі, по 8 бітів на колір. Колірні складові організуються у вигляді каналів, спільне зображення каналів визначає колір зображення. Повноколірні зображення на відміну від вище розглянутих є багатоканальними і залежать від колірної моделі (RGB, CMY, CMYK, Lab, HBS), які різняться за глибиною кольорів і способом математичного опису кольорів.

Поділяється на 256 рівнів. Більше число градацій не сприймається людським оком і є надлишковим. Менша кількість погіршує сприйняття інформації (мінімальним є 150 рівнів). Для відтворення 256 рівнів тону достатньо мати розмір комірки растра 16х16 точок.

# data[].attributes.attachment_link.title
Роздільна здатність (комп'ютерна графіка)

# data[].attributes.attachment_link.description
Розді́льна зда́тність зобра́ження (використання слова розширення є хибним перекладом англ. Resolution) - величина, що визначає кількість пікселів на одиницю площі (або одиницю довжини). Термін зазвичай застосовується до цифрових зображеннь, хоча його можна застосувати, наприклад, для опису рівня грануляції фотоплівки, фотопаперу чи іншого фізичного носія зображення.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Інформатика_in_ua

# data[].attributes.attachment_link.title
Зберігання інформації  Носії інформації

# data[].attributes.headline
19.01 Вправи на збереження зображень на ПК.Робота з носіями інформації.

# data[].attributes.subject
19.01 Вправи на збереження зображень на ПК.Робота з носіями інформації.

# data[].attributes.attachment_link.title
Вправа 26. Безпечне зберігання даних  | 9 клас | Бондаренко

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ка́рта па́м'яті або флеш-ка́рта - компактний електронний носій інформації, що використовується для зберігання цифрової інформації. Сучасні карти пам'яті виготовляються на основі флеш-пам'яті, хоча принципово можуть використовуватися й інші технології. Карти пам'яті широко використовуються в електронних пристроях, включаючи цифрові фотоапарати, стільникові телефони, ноутбуки, MP3-плеєри та ігрові консолі. Карти пам'яті є компактними, перезаписуваними, і, крім того, вони можуть зберігати дані без споживання енергії (енергонезалежність).

Розрізняють карти з незахищеною, повнодоступною пам'яттю, для яких відсутні обмеження на читання і запис даних, і картки з захищеною пам'яттю, що використовують спеціальний механізм дозволів на читання/запис і видалення інформації. Зазвичай картки з захищеною пам'яттю містять незмінну область ідентифікаційних даних.

В числі перших комерційних форматів карт пам'яті були плати PC Card (карти типу I), що виготовлялися за специфікацією PCMCIA. Вони з'явилися на початку 1990-х років, але в даний час використовуються в основному в промислових цілях і для підключення пристроїв введення/виводу, таких як мережеві карти, модеми і тверді диски. У 1990-х роках з'явилися карти пам'яті менших форматів, ніж PC Card, в тому числі CompactFlash, SmartMedia і Miniature Card. Потреба в менших картах для мобільних телефонів, КПК і компактних цифрових фотоапаратів створила тенденцію, за якою всякий раз попереднє покоління "компактних" карт виглядало великим. У цифрових фотоапаратах карти SmartMedia та CompactFlash застосовувалися цілком успішно, в 2001 році CF захопили 50% ринку цифрових камер, а CF повністю панували на ринку професійних цифрових камер. Однак, до 2005 р. карти SD/MMC майже повністю зайняли місце карт SmartMedia, хоча і не на тому ж рівні і в умовах жорсткої конкуренції з картами Memory Stick та CompactFlash. У промисловій індустрії, незважаючи на поважний вік карт пам'яті PC Card (PCMCIA), їм досі вдається зберігати нішу, тоді як в мобільних телефонах і КПК вони подекуди застосовувалися до 2010 року, коли в нових телефонах високого класу стали домінувати карти мікро-SD.

З 2010 року нові продукти Sony (раніше використовували тільки карти пам'яті Memory Stick) і Olympus (раніше використовували тільки карти xD-Card) пропонуються з додатковим слотом для SD-Card. У війні форматів переможцем вийшли SD-карти.

SD-карти оснащені модулем Wi-Fi. (Наприклад SD-карти Eye-Fi Class 6 з Wi-Fi 802.11n.)

SD to CF (Secure Digital SD to CF CompactFlash Card Adapter Type II)

SDHC to CF

Micro SD/TF to CF

MS to CF

MicroSD (TF) to MS/MS Pro Duo

MS to PC card

Micro SD to SD

Багато ігрових консолей використовують власні твердотільні карти пам'яті для зберігання даних. Хоча в домашніх ігрових консолях ігри, як правило, записуються на лазерні диски, або тверді диски через їх більшу ємность, в більшості портативних ігрових систем розробники віддають перевагу вбудовувати картриджі і карти пам'яті через їх низьке енергоспоживання, малі фізичні розміри та механічної простоти пристрою.

Ємності в дужках відносяться до офіційних карт пам'яті, випущених в перших партіях.

Лінійка Microsoft Xbox:

Xbox Memory Unit (8 Мбайт).

Xbox 360 Memory Unit (64 Мбайт/256 Мбайт/512 Мбайт).

Лінійка Nintendo:

Sega Dreamcast Visual Memory Unit (VMU) (128 Кбайт поділених на 200 блоків)

Карта пам'яті Sega Saturn може мати 20 блоків з записами ігор.

Лінійка Sony PlayStation:

Карта пам'яті PlayStation (1 Мбіт/128 Кбайт, поділених на 15 блоків).

PlayStation 2 використовує карти 8 Мбайт для свого власного контенту і підтримує карти пам'яті PlayStation для зворотньої сумісності. Сторонніми виробниками випускаються карти більшої ємкості, але вони не підтримуються офіційно.

Для ранніх моделей PlayStation 3 характерна інтеграція з CompactFlash, Secure Digital та Memory Stick PRO Duo. Зовнішні пристрої дають можливість імпортувати та експортувати збереження на карти пам'яті PlayStation і PlayStation 2.

Моделі PSP-1000, −2000 та −3000 використовують для зберігання даних Memory Stick PRO Duo, тоді як модель PSP Go використовує Memory Stick Micro.

PlayStation Vita використовує карти пам'яті власного формату (від 4 до 32 Гбайт).

Портативна ігрова консоль GP2X на базі GNU/Linux використовує карти SD/MMC.

Neo Geo AES, розроблена в 1990 р. фірмою SNK Playmore, була першою ігровою консоллю, що використовує картки пам'яті. Картки пам'яті AES сумісні також з Neo-Geo MVS для гральних автоматів.

# data[].attributes.attachment_link.title
Карта пам'яті

# data[].attributes.attachment_link.description
Ка́рта па́м'яті або флеш-ка́рта - компактний електронний носій інформації, що використовується для зберігання цифрової інформації. Сучасні карти пам'яті виготовляються на основі флеш-пам'яті, хоча принципово можуть використовуватися й інші технології. Карти пам'яті широко використовуються в електронних пристроях, включаючи цифрові фотоапарати, стільникові телефони, ноутбуки, MP3-плеєри та ігрові консолі.

# data[].attributes.headline
13.01-Пристрої введення інформації:USB порти,карта пам`яті,ПО.

# data[].attributes.subject
13.01-Пристрої введення інформації:USB порти,карта пам`яті,ПО.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Версія першого затвердженого варіанту стандарту з'явилася (версія 15 січня 1996 року. Розробка стандарту USBбула ініційована компаніями Intel, DEC, IBM, NEC, Northen Telecom, Compaq, Microsoft. Розробку другої специфікації USB, Microsoft, Compaq і NEC, потім до них приєднались компанії Hewlett-Packard, Lucent Technologies USB 2.0) розпочали компанії Intelта ін.

Основна мета стандарту - створити реальну можливість для користувачів працювати урежимі Plug & Play з периферійними пристроями. Це означає, що повинно бути передбачено підключення пристрою до ввімкненого комп'ютера, його автоматичне розпізнавання негайно після підключення та подальшої установки відповідних драйверів. Окрім цього, бажано живлення на малопотужні пристрої подавати із самої шини. Швидкість шини повинна бути достатньою для переважної більшості периферійних пристроїв. Попутньо вирішується історична проблема нестачі ресурсів на внутрішніх шинах IBM PC сумісного комп'ютера - контролер USB займає тільки одне переривання незалежно від кількості підключених до шини пристроїв.

З точки зору кінцевого користувача :інтерфейс USB має такі переваги

1) простота кабельної системи і підключень;

2) приховування подробиць електричного підключення від кінцевого користувача;

пристроїв із драйверами та конфігурування;

4) можливість динамічного підключення та конфігурування ПП.

Можливості USB виходять із її технічних характеристик:

1) висока швидкість обміну ( full - speed signaling bit rate ) - 12 Mb / s ;

3) низька швидкість обміну ( low - speed signaling bit rate ) - 1.5 Mb / s ;

5) максимальна кількість підключених пристроїв (враховуючи концентратори) -

127;

6) можливе підключення пристроїв з різними швидкостями обміну.
Відсутність необхідності в установці користувачем додаткових

елементів;

USB забезпечує одночасний обмін даними між хост-комп'ютером і певною кількістю периферійних пристроїв (ПП). Розподілення пропускної здатності шини між ПП планується хостом і реалізується ним за допомогою посилки маркерів.

Шина дозволяє: підключати, конфігурувати, використовувати і відключати пристрої під час роботи хосту і самих пристроїв.

Згідно зі специфікацією USB, пристрої (device) можуть бути хабами, функціями або їх комбінацією.

Хаб (hub) забезпечує додаткові точки підключення пристроїв до шини.

Пристрій-функція (function) USB надає системі додаткові функціональні можливості, наприклад підключення до ISDN, цифровий джойстик, акустичні колонки з цифровим інтерфейсом і т. д.

Комбінований пристрій (compound device), що містить кілька функцій, представляється як хаб з підключеними до нього декількома пристроями.

Роботою всієї системи USB керує хост-контролер (host controller), який є програмно-апаратною підсистемою хост-комп'ютера.

Топологія інтерфейсу USВ являє собою набір із 7 рівнів (tier): на першому рівні знаходиться хост і кореневої хаб, а на останньому - тільки функції. Порт хаба або функції, що підключається до хаба більш високого рівня, називається портом (upstream port), а порт хаба, що підключається до хаба більш низького рівня або до функції називається портом (downstream port). висхідним низхідним

пристроїв здійснюється за Фізичне з'єднання топологією багатоярусної зірки (рис.1). Центром кожної зірки є хаб, кожен кабельний сегмент з'єднує дві точки - хаб з іншим хабом або з функцією. У системі є один (і тільки один) хост-контролер, розташований у вершині піраміди пристроїв та хабів. Хост-контролер інтегрується з кореневим хабом (Root Hub), що забезпечує одну або кілька точок підключення - портів. Контролер USB, що входить до складу чіпсетів, зазвичай має вбудований двопортовий хаб. Логічно пристрій, підключений до будь-якого хаба USB і сконфігурований, може розглядатися як безпосередньо підключений до хост-контролера.

Рисунок 1 - Топологія інтерфейсу USB

Функції - це пристрої, здатні передавати або приймати дані або керуючу інформацію по шині. Типово функції є окремими ПП із кабелем, що підключається до порту хаба. Фізично в одному корпусі може бути декілька функцій із вбудованим хабом, що забезпечує їх підключення до одного порту. Ці комбіновані пристрої для хосту є хабами з постійно підключеними пристроями-функціями.

Кожна функція надає конфігураційну інформацію, що описує можливості ПП і вимоги до ресурсів. Перед використанням функція повинна бути налаштована хостом - їй повинна бути виділена смуга в каналі і обрані опції конфігурації.
Прикладами функцій є:
4 ) Телефонний адаптер ISDN.

в архітектурі USB. Хаб є кабельним Хаб - це ключовий елемент системи Plug & Play концентратором. Точки підключення називаються портами хаба. Кожен хаб перетворює одну точку підключення в n -кількість. Архітектура дає можливість з'єднання декількох хабів.
Хаб має можливості:
з певними правилами взаємодії. Система USB поділяється на три логічних рівні Пристрій USB містить інтерфейсну, логічну і функціональну частину. Хост теж ділиться на три частини - інтерфейсну, системну та ПЗ пристрою. Кожна частина відповідає тільки за певне коло завдань. Логічну та реальну взаємодію між ними ілюструє рис. 2.

Рисунок 2 - Логічна та реальна взаємодія між пристроєм та хостом

Кожен пристрій на шині USB (їх може бути до 127) при підключенні автоматично отримує свій унікальний адресу. Логічно пристрій являє собою набір незалежних кінцевих точок (endpoint), з якими хост-контролер (і клієнтське ПЗ) обмінюється інформацією.
Кожна кінцева точка має свій номер і описується наступними параметрами:

обслуговування;

Кожен пристрій обов'язково має кінцеву точку з номером 0, яка використовується для ініціалізації, загального керування і опитування його стану. Ця точка завжди налаштована при ввімкненні живлення і підключенні пристрою до шини.

Крім нульової точки, пристрої-функції можуть мати додаткові точки, які реалізують корисний обмін даними. Низькошвидкісні пристрої можуть мати до двох додаткових точок, повношвидкісні - до 15 точок вводу і 15 точок виводу (протокольне обмеження). Додаткові точки (а саме вони і надають корисні для користувача функції) не можуть бути використані до їх конфігурування (встановлення погодженого з ними каналу).
3 Фізичний інтерфейс USB
Сигнали USB передаються по 4-х проводовому кабелю, схематичне зображення якого наведено на рис 3, а призначення контактів - у таблиці 1.

Рисунок 3 - Схематичне зображення кабеля для передачі сигналів USB

Тут GND - ланцюг "корпусу" для живлення периферійних пристроїв, VBus - +5 V також для ланцюгів живлення. Шина D + призначена для передачі даних по шині, а шина D - для прийому даних. Кабель для підтримки повної швидкості шини (full-speed) виконується як вита пара, захищається екраном і може також використовуватися для роботи в режимі мінімальної швидкості (low-speed). Кабель для роботи тільки на мінімальній швидкості ( наприклад, для підключення миші) може бути будь-яким і неекранованим.

Таблиця 1 - Призначення контактів USB кабеля

Роз'єми типу "А"застосовуються для підключення до хабів (Upstream Connector). Роз'єми типу " В" (Downstream Connector) призначені для підключення до перефирійного пристрою. Роз'єми типів "А" і "В" відрізняються механічно, що виключає неприпустимі петльові з'єднання портів хабів. Для розпізнавання роз'єму USB на корпусі пристрою ставиться стандартне символічне позначення "С" (рис. 4).

Рисунок 4 - Роз'єми USB: A - типу А, В - типу В, С - символічне позначення

Окрім того, у новій версії USB визначений конектор miniUSB типу "B". Він призначений для застосування на малогабаритних пристроях типу мобільних телефонів, фотоапаратів, плеєрів, де немає можливості розмістити стандартний повнорозмірний роз'єм.

Живлення пристроїв USB можливо від кабелю (Bus-Powered Devices) або від власного блоку живлення (Self-Powered Devices). Хост забезпечує живленням безпосередньо підключені до нього ПП. Кожен хаб, у свою чергу, забезпечує живлення пристроїв, підключених до його низхідних портів. При деяких обмеженнях топології допускається застосування хабів, що живляться від шини. На рис. 5 наведено приклад схеми з'єднання пристроїв USB. Тут клавіатура, перо і миша можуть живитися від шини.

Рисунок 5 - Приклад підключення пристроїв USB

Обмін даними по USB йде лише між комп'ютером і периферійним пристроєм (між пристроями обміну немає), тому пристрої з великими обсягами прийому та / або передачі даних повинні підключатися або до самого комп'ютера, або до найближчого вільного вузла.
4 Протокол обміну інтерфейсу USB
Всі передачі даних з інтерфейсу ініціюють хостом. Дані передаються у вигляді пакетів. В інтерфейсі USB використовується декілька різновидів пакетів:

1) або пакет-маркер пакет-ознака (token paket) описує тип і напрямок передачі

даних, адресу пристрою i порядковий номер кінцевої точки ( КТ- адресована частина

USB-пристрою); пакети-маркери бувають декількох типів: IN, OUT, SOF, SETUP;

2) пакет дани х (data packet) містить дані, що передаються;

3) пакет узгодження (handshake packet) призначений для повідомлення про

результати пересилання даних; пакети узгодження бувають декількох типів: АСК.

NAK, STALL.

Байти передаються по шині послідовно, починаючи з молодшого біта. посилки організовані в пакети. Кожен пакет починається з поля Всі синхронізації Sync, яке представляється послідовністю станів KJKJKJKK (кодовану по NRZI), наступну після стану Idle. Останні два біти (КК) є маркером початку пакету SO F , що використовується для

ідентифікації першого біта ідентифікатора пакета PID. Ідентифікатор пакета є 4 -бітним полем PID [3:0], що ідентифікує тип пакета (табл. 2), за яким у якості контрольних йдуть ті ж 4 біт и , але інвертовані.

Таблиця 2 - Структура пакету типу PID

У пакетах -маркерах , SETUP і OUT IN наступними є адресні поля: 7 -бітна адреса функції і 4 -бітна адреса кінцевої точки. Вони дозволяють адресувати до 127 функцій USB (нульова адреса використовується для конфігурації) і по 16 кінцевих точок у кожної функції.
пакеті SOF є 11 -бітове поле номера кадру (Frame Number Field), що послідовно (циклічно) збільшується для чергового кадру. У

Поле даних Data може мати розмір від 0 до 1023 цілих байт. Розмір поля залежить від типу передачі і узгоджується при встановленні каналу.

маркерах і пакетах даних, воно захищає всі поля пакету, окрім PID. CRC для маркерів (5 біт) і даних (11 біт) підраховуються за різними формулами. Поле CRC присутнє у всіх
Кожна транзакція ініціюється хост-контроллером посилкою маркера і завершується пакетом квитування. Послідовність пакетів у транзакціях ілюструє рис. 6.

Рисунок 6 - Послідовності пакетів

Специфікація USB 2.0 передбачає три можливі швидкості передачі:

1) High speed - 480Мб / c;

2) Full speed - 12Мб / c;

3) Low speed - 1.5Мб / c.

Слід зазначити, що наведені цифри характеризують можливі швидкості передачі інформації, а не обміну, як це зазначається в багатьох джерелах. Мова йде про те, що всі операції з передачі даних по шині USB (транзакції) ініціюються лише хост-комп 'ютером (контролером). Периферійні ж USB пристрої самі почати обмін даними не можуть. Тобто тут реалізується принцип обміну типу "запит-відповідь".

Хост-контролер формує кадри (Frames), у які укладаються всі заплановані транзакції. Кожен кадр розпочинається з посилки маркера SOF (Start Of Frame), який є синхронізуючим сигналом для всіх пристроїв. У кінці кожного кадру виділяється інтервал часу EOF (End Of Frame), на час якого забороняється передача у напрямку до контролера. Кожен кадр має свій номер.

Хост-контролер оперує 32-бітним лічильником, але в маркері передаються лише 11 молодших біт. Номер кадра інкрементуєтся автоматично. Кадри формуються циклічно з періодом 1 мс (в режимі "High speed" кадр розбитий додатково на мікрофрейми по 125 мкс). З цього випливає,що максимально можлива швидкість обміну в USB в режимі "Full speed", наприклад, при організації періодичних процедур (циклів) типу "запис / читання" не
перевищує 1 кГц. Реально ця швидкість ще нижче і залежить від операційної системи.
5 Типи передачі даних по інтерфейсу USB
В інтерфейсі USB використовуються декілька типів передачі інформації:

1) к еруюч а передача (control transfer) використовується для конфігурації пристрою, а також для інших специфічних для конкретного пристрою цілей;

2) потоков а передача або передача даних великих об'ємів (bulk transfer) використовується для передачі відносно великого обсягу інформації;

3) передача з перериванням (iterrupt transfer) використовується для передачі відносно невеликого обсягу інформації, для якої важлива своєчасна його пересилання. Має обмежену тривалість і підвищений пріоритет щодо інших типів пересилань;

4) ізохронн а пере дача (isochronous transfer) також називається потокової пересиланням реального часу. Інформація, передана у такого пересилання, вимагає реального масштабу часу при її створенні, передачі та прийомі.

Потоков а передача характеризується гарантованою безпомилковою передачею даних між хостом і функцією за допомогою виявлення помилок при передачі та повторного запиту інформації. Коли хост стає готовим приймати дані від функції, він у фазі передачі пакета-ознаки посилає функції IN-пакет. У відповідь на це функція у фазі передачі даних передає хосту пакет з даними або, якщо вона не може зробити цього, передає NAK- або SLALL-пакет. NAK-пакет повідомляє про тимчасову неготовність функції передавати дані, a STALL-пакет повідомляє про необхідність втручання хоста. Якщо хост успішно отримав дані, то він у фазі узгодження посилає функції АСК-пакет. В іншому випадку транзакція завершується.

Коли хост стає готовим приймати дані, він посилає функції OUT-пакет, супроводжуваний пакетом з даними. Якщо функція успішно отримала дані, він відсилає хосту АСК - пакет, у протилежному випадку надсилається NAK-або STALL-пакет.

Керуючі передачі містять не менше двох стадій: Setup-стадія і статусна стадія. Mіж ними може також розташовуватися стадія передачі даних. Setup-стадія використовується для виконання SETUP-транзакції, в процесі якої пересилається інформація д керуючої КТ-функції. SETUP-транзакція містить SETUP-пакет, пакет з даними і пакет узгодження. Якщо пакет з даними отримано функцією успішно, то вона відсилає хосту АСК-пакет. В іншому випадку транзакція завершується.

У стадії передачі даних керуючі пересилання містять одну або кілька IN-або OUT-транзакцій, принцип передачі яких такий же, як і в потокових пересиланнях. Всі транзакції в стадії передачі даних повинні проходити в одному напрямку. У статусній стадії проводиться остання транзакція, яка використовує ті ж принципи, що і в потокових пересиланнях. Напрямок цієї транзакції протилежний тому, який використовувався в стадії передачі даних. Статусна стадія

служить для повідомлення про результат виконання SETUP-стадії та стадії передачі даних. Статусна інформація завжди передається від функції до хосту. При керуючому читанні (Control Read Transfer) статусна інформація повертається у фазі погодження статусної стадії транзакції, після того як хост відправить пакет даних нульової довжини в попередній фазі передачі даних .

Пересилання з перериванням можуть містити IN-або OUT-пересилання. При отриманні IN-пакета функція може повернути пакет з даними, NAК-пакет або STALL-пакет. Якщо у функції немає інформації, для якої потрібно переривання, то у фазі передачі даних функція повертає NAК-пакет. Якщо робота КT з перериванням припинена, то функція повертає STALL-пакет. При необхідності переривання функція повертає необхідну інформацію у фазі передачі даних. Якщо хост успішно отримав дані, то він посилає AСК-пакет. В іншому випадку узгоджувальний пакет хостом не надсилається.

Ізохронні транзакції містять фазу передачі ознаки і фазу передачі даних, але не мають фази узгодження. Хост відсилає IN- або OUT-ознака, після чого у фазі передачі даних КТ (для IN-ознаки) або хост (для OUT-ознаки) пересилає дані. Ізохронні транзакції не підтримують фазу узгодження і повторні посилки даних у разі виникнення помилок.
Пріоритетність передачі даних в USB є такою:
1) Ізохронні;

2) Переривання;

3) Керуючі;

4) Потокові;

У зв'язку з тим, що в інтерфейсі USB реалізований складний протокол обміну інформацією, у пристрої сполучення з інтерфейсом USB необхідний мікропроцесорний блок що забезпечує підтримку протоколу. Тому основним варіантом при розробці пристрою сполучення, є застосування мікроконтролера, який буде забезпечувати підтримку протоколу обміну. У даний час всі основні виробники мікроконтролерів випускають продукцію, яка має у своєму складі блок USB.

AT43301

Контролер LS / FS-хаба 1-4 із загальним керуванням спожив а них спадних портів.

AT43312A

Контролер LS/FS-хаба 1-4 з індивідуальним керуванням споживних спадних портів.

AT43324

AT43355

USB100

Контролер маніпуляторів (миша, трекбол, джойстик). Підтримує 20/30-мишь, джойстик з трьома потенціометрами, маніпулятор з 16 кнопками.

Мікроконтролер з архітектурою PIC. Має вбудовану USB-функцію, що працює в LS-режимі, 256 байт ОЗУ, 14336 байт ПЗУ, 22 програмованих виведення, послідовний інтерфейс, 5 - канальний 8-бітний АЦП.

Мікроконтролер з архітектурою PIC. Має вбудовану USB-функцію, що працює в LS-режимі, 256 байт ОЗУ, 14336 байт ПЗУ, 33 програмованих виведення, послідовний інтерфейс, 8 - канальний 8-бітний АЦП.

Мікроконтролер з архітектурою PIC. Має вбудовану USB-функцію, що працює в LS / FS-режимі, 1536 байт ОЗУ, 16384 байт ПЗУ, 19 програмованих висновків, послідовний і SPI-інтерфейси, 5-канальний 10-бітний АЦП. Функція має 8 КТ.

Мікроконтролер з архітектурою Р! С. Має вбудовану USB-функцію, що працює в LS / FS-режимі, 1536 байт ОЗУ, 32768 байт ПЗУ, 19 програмованих висновків, послідовний, CAN-і SPI-інтерфейси, 5-канальний 10-бітний АЦП. Функція має 8 КТ.

Мікроконтролер з архітектурою PIC. Має вбудовану USB-функцію, що працює в LS / FS-режимі, 1536 байт ОЗУ, 16384 байт ПЗУ, 34 програмованих виведення, послідовний, CAN-і SPI-інтерфейси, 8-канальний 10-бітний АЦП. Функція має 8 КТ.

Мікроконтролер з архітектурою PIC. Має вбудовану USB-функцію, що працює в LS / FS-режимі, 1536 байт ОЗУ, 32768 байт ПЗУ, 34 програмованих виведення, послідовний, CAN-і SPI-інтерфейси, 8-канальний 10-бітний АЦП. Функція має 8 КТ.

TUSB2036

Контролер LS / FS-хаба 1-3 з індивідуальним керуванням споживних спадних портів.

7 Застосування USB
Завдяки своїй універсальності, шина USB застосовується для підключення до PC найрізноманітніших пристроїв.
Перелічимо основні області застосування USB:
Відео-та фотокамери: USB 1.1 дозволяє передавати статичні зображення будь-якого дозволу за прийнятний час, а також передавати потік стислих відеоданих. USB 2.0 дозволяє передавати відео потоки високого дозволу (320*240) без стиснення (і втрати якості).

Ігрові пристрої - джойстики, пульти з різноманітними датчиками, тощо.

Телефони - аналогові та цифрові (ISDN).

Монітори - тут шина USB використовується для керування параметрами монітора.

# data[].attributes.attachment_link.title
Розділ 8 USB - порти - Периферійні Пристрої та ЕМС

# data[].attributes.attachment_link.description
Версія першого затвердженого варіанту стандарту з'явилася (версія 15 січня 1996 року. Розробка стандарту USBбула ініційована компаніями Intel, DEC, IBM, NEC, Northen Telecom, Compaq, Microsoft. Розробку другої специфікації USB, Microsoft, Compaq і NEC, потім до них приєднались компанії Hewlett-Packard, Lucent Technologies USB 2.0) розпочали компанії Intelта ін.

# data[].attributes.headline
12.01-Програмне та системне забезпечення ПК.Вбудовані функції фотоапарата.

# data[].attributes.subject
12.01-Програмне та системне забезпечення ПК.Вбудовані функції фотоапарата.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Микола Парфенюк

# data[].attributes.attachment_link.title
Види програмного забезпечення. Операційні системи.

# data[].attributes.headline
Швидкість роботи цифрових фотоапаратів

# data[].attributes.subject
Швидкість роботи цифрових фотоапаратів

# data[].attributes.attachment_link.title
Швидкість роботи цифрових фотоапаратів

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Published on

В даній презентації описані основні характеристики цифрових фотоапаратів,що дозволяє початківцю знайти корисну інформацію,та вибрати собі камеру.

1. 1. Підготувала : Студентка 21 групи Лень Анна

2. 2. У питання як вибрати фотоапарат включений і вибір виробника. Виділяють п'ятірку основних виробників фототехніки: Canon, Nikon, Pentax, Olympus, Sony. Далі слідують Fuji, Panasonic, Casio, Samsung, Sigma. Рідше можна зустріти Kodak, Leica (добре, але дорого), Ricoh, Rekam частіше Ergo і UFO.

3. 3. Фізичний розмір матриці. Читайте специфікації і беріть ту камеру, у якій матриця більша. Це дозволить Вам зменшити рівень шумів на фотографіях.  Кількість мегапікселів (розширення). Будь-яка сучасна камера має таку кількістю мегапікселів, яка достатня, щоб надрукувати фотографію розміром 20х30 см, а часто і більше. Гнатися за їх кількістю не слід. Із збільшенням розширення матриці фотоапарата збільшується рівень шумів - на маленьких матриця це проявляється особливо сильно. Чутливість ISO. Основна суть - чим більше можливе значення ISO, тим при меншій освітленості Ви зможете знімати. Однак будьте готові, що при зйомці в темряві на фотографії буде певний рівень шумів, якій збільшується, при менших розмірах матриці і чим вищих ISO. Звичайно ця залежність не пряма і дуже умовна - технічний прогрес творить чудеса і кожна нова модель трохи краще, ніж попередня.

4. 4. Світлосила об'єктиву. Вибирайте камеру з максимальною світлосилою (для дзеркальних камер це поширюється на об'єктиви, що купуються окремо). Це не гарантія його оптичної якості (не відноситься до змінної оптики), а лише більша ймовірність якісної роботи в більш широкому діапазоні діафрагм. Значення світлосили написано навколо лінзи і виглядає, наприклад, так: "2.8-5.6″. Ці числа означають світлосилу на краях діапазону зумування. Чим вони менші, тим краще. Кратність зуму. Сам собі по собі цей показник говорить мало про що і ніяк не описує якість зображення, що отримується. Набагато більше скаже діапазон фокусних відстаней (а по суті кутів огляду), який вказується на об'єктиві поруч зі світлосилою. У специфікаціях зазвичай, окрім реальних значень, наводяться еквівалентні фокусні відстані в порівнянні з 35-мм плівкою. Мала фокусна відстань означає, що в кадр потрапить значно більше об'єктів, велика фокусна відстань означає, що в кадр потрапить менше об'єктів, але створюється ефект збільшення.

5. 5. Стабілізатор зображення. Дуже корисна функція. Руки тремтять у будь-якої людини, часто зйомку ведуть в русі - саме в таких випадках стабілізатор буває корисним. Стабілізація буває трьох типів: оптична, механічна і електронна. Вважається, що оптична - найякісніша, проте вона ж і найдорожча, тому що це особливість конструкції об'єктива. Якщо в камері є можливість відключати стабілізацію - краще вибрати саме такий варіант. Постійно включена стабілізація досить сильно витрачає заряд акумуляторів.

# data[].attributes.attachment_link.title
Характеристики цифрових фотоапаратів

# data[].attributes.attachment_link.description
Published on В даній презентації описані основні характеристики цифрових фотоапаратів,що дозволяє початківцю знайти корисну інформацію,та вибрати собі камеру. 1. Підготувала : Студентка 21 групи Лень Анна 2. У питання як вибрати фотоапарат включений і вибір виробника. Виділяють п'ятірку основних виробників фототехніки: Canon, Nikon, Pentax, Olympus, Sony. Далі слідують Fuji, Panasonic, Casio, Samsung, Sigma.

# data[].attributes.headline
06.10 - 07.10 15:00-17:25 Тема: Цифрові фотоапарати.Види цифрових фотоапаратів.Швидкість роботи цифрових фотоапаратів.

# data[].attributes.subject
06.10 - 07.10 15:00-17:25 Тема: Цифрові фотоапарати.Види цифрових фотоапаратів.Швидкість роботи цифрових фотоапаратів.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
- за призначенням;

- за способом фокусування;

- за конструкцією об'єктиву;

- за форматом кадру;

- за способом установки експозиційних параметрів;

- за способом вимірювання яскравості об'єкта;

- за типом використовуваного світлочутливого матеріалу і технології отримання фотознімку;

- за шириною використовуваної фотоплівки;

- за рівнем споживчих властивостей та іншими ознаками.

За призначенням фотоапарати поділяються на апарати загального і спеціального призначення.

За способом фокусування всі фотоапарати поділяють на фотоапарати з фіксованим фокусуванням (фікс-фокусні); із ручним фокусуванням; з автоматичним фокусуванням.

Фотоапарати з фіксованим фокусуванням на передній панелі корпусу мають позначення: "fix-focus" або "free focus". Під час зйомки таким фотоапаратом не вимагається наведення на різкість. Жорстко вбудований об'єктив дозволяє отримувати задовільні зображення об'єктів, розташованих на відстані від 1-2 м і до "нескінченності".

До фотоапаратів із ручним фокусуванням наведення на різкість здійснюється обертанням оправи об'єктива.

У фотоапаратах з автоматизованим фокусуванням наведення на різкість проводиться електронно-механічними системами, які здійснюють процес поступального переміщення лінз об'єктива до тих пір, поки не буде забезпечена максимальна різкість зображення об'єкта в площині світлочутливого матеріалу.

Наявність системи автофокусу позначається за допомогою абревіатури АF (від Аutо focus), яку наносять на корпус самого апарату та його упаковку.

Фотоапарати з автоматизованим фокусуванням за принципом дії поділяються на такі групи: з активною та пасивною системою автофокусування. Новими розробками в області автофокусування є інтелектуальна система багатозонального фокусування по рухомому об'єкту СSА (Continuous Servo Аutо focus), а також система управління оком (Eye Control), використовувані в дзеркальних фотоапаратах високого класу.

За типом об'єктива розрізняють фотоапарати, оснащені об'єктивом з незмінною фокусною відстанню (фокусна відстань об'єктива позначається тільки одним числом, наприклад, 38 мм), і фотоапарати, оснащені об'єктивом із змінною фокусною відстанню (варіооб'єктивом).

Зум або трансфокатор, чи варіооб'єктив - це об'єктиви, в яких фокусну відстань за бажанням можна змінювати. Варіооб'єктиви (zoom-об'єктиви) характеризуються діапазоном зміни фокусної відстані та маркуються словом zoom і парою чисел, наприклад, 35-70 мм, що означають нижню і верхню межі діапазону фокусних відстаней. Виробники фотоапаратів з варіооб'єктивами вказують кратність їх збільшення. Кратність зазвичай позначають як коефіцієнт, наприклад, 2 х для об'єктива 35-70 мм.

Залежно від ступеня автоматизації процесів вибору і установки експозиційних параметрів (витримки і діафрагми) фотоапарати поділяють на неавтоматичні, напівавтоматичні і автоматичні.

Параметри експозиції в неавтоматичних фотоапаратах вибираються самим фотографом на основі показників експонометра або наявного досвіду і встановлюються вручну.

До напівавтоматичних відносять фотоапарати, в яких експонометричний пристрій функціонально пов'язано з органами ручного управління експозицією.

У автоматичних фотоапаратах експонометричний пристрій при натисканні спускової кнопки автоматично визначає і встановлює експозиційні параметри.

Автоматичні фотоапарати бувають однопрограмними і багатопрограмними. Багатопрограмні автоматичні фотоапарати зазвичай мають наступні режими управління експозицією:

- автоматичний режим;

- пріоритет діафрагми;

- пріоритет витримки;

- ручний режим;

- режим "експокорекція".

В автоматичному режимі фотоапарат автоматично встановлює витримку і діафрагму згідно однієї з програм управління експозицією: "Повний автомат", "Портрет", "Пейзаж", "Спорт", "Нічна зйомка".

За типом видошукача (способом компонування кадру) фотоапарати поділяються на камери з телескопічним, дзеркальним видошукачем або рідкокристалічним дисплеєм.

Телескопічними видошукачами оснащуються компактні (недзеркальні) фотоапарати. Видошукач розташовується трохи вище й (або) у боці від знімального об'єктива, дає пряме і зменшене зображення.

Дзеркальним видошукачем оснащуються дзеркальні фотоапарати. Дзеркальні видошукачі забезпечують точний контроль меж кадру, на їх матовому склі виходить зображення об'єкту зйомки в масштабі, близькому до зображення на світлочутливому матеріалі.

Рідкокристалічними видошукачами оснащуються цифрові фотоапарати. Деякі моделі цифрових фотоапаратів разом з рідкокристалічним дисплеєм мають телескопічний видошукач.

За способом вимірювання яскравості об'єкта розрізняють фотоапарати зовнішнього виміру і фотоапарати внутрішнього виміру за системою TTL.

У фотоапаратах зовнішнього виміру яскравості вимір експозиції здійснюється фотоприймачем, розташованим на передній панелі поруч з об'єктивом. У фотоапаратах системи TTL (від англ. through the Lens - через об'єктив) вимір експозиції здійснюється фотоприймачем, розташованим усередині камери за об'єктивом.

За типом використовуваного світлочутливого матеріалу і технології отримання фотознімку фотоапарати можна поділити на п'ять груп:

- класичні (плівкові);

- спеціальні (плівкові);

- вдосконалені (плівкові системи АРS);

- системи Роlагоid;

Принцип одержання фотознімків за допомогою класичних плівкових фотоапаратів полягає в тому, що фотографований об'єкт через об'єктив проектується в зменшеному вигляді на заряджену в апарат фотоплівку. У результаті експонування (впливу світла) на плівці утворюється приховане зображення, яке після хімічної обробки стає видимим. Залежно від типу використовуваної плівки отримане зображення може бути чорно-білим або кольоровим, негативним або позитивним.

У даний час плівкові фотоапарати практично повністю витіснені з ринку цифровою фототехнікою.

Цифрові фотоапарати за зовнішнім виглядом аналогічні плівковим. У цифрових фотоапаратах світлове зображення перетворюється матрицею світлочутливих елементів в послідовність електричних імпульсів. Для збереження знімків у цифрових фотоапаратах використовуються два різних типи запам'ятовуючих пристроїв: постійна (вбудована) і змінна пам'ять (флеш-карти і міні-диски).

Для цифрових фотоапаратів характерна простота користування, можливість оцінки загального компонування кадру і правильність експозиції, можливість завантаження зображень у вигляді цифрових файлів у комп'ютер для збереження або наступного коригування за допомогою спеціальних комп'ютерних програм.

У каталогах провідних світових виробників нові моделі цифрових камер можна побачити чи не щотижня. Все це ускладнює спробу класифікації сучасних моделей цифрових фотоапаратів. Те, що сьогодні є привілеєм камер напівпрофесійного рівня, завтра використовується в бюджетних моделях, розрахованих на масового споживача. Більшість технічних новацій у нових камерах різних виробників з'являються практично синхронно і дуже швидко стають промисловим стандартом.
Сучасні цифрові фотоапарати можна поділити на наступні типи.
Компактні фотоапарати орієнтовані на не надто досвідчених і прискіпливих покупців. Характеризуються малими розмірами та вагою; такий фотоапарат легко носити постійно з собою.

Дзеркальні цифрові фотоапарати отримали таку назву через оптичний видошукач, що має у своїй конструкції дзеркало. Подібна конструкція обумовила відносно великі габарити і високу вартість камер даного типу. Однак у дзеркальних фотоапаратів є й очевидні плюси - це змінні об'єктиви і велика матриця, яка, як правило, відповідає за розмірами стандартному плівковому кадру 24х36 мм, або вдвічі менша в камерах формату APS-C. Велика матриця дозволяє знімати з високою чутливістю (вона вимірюється в одиницях ISO), тому такий фотоапарат може стати оптимальним варіантом для зйомки при недостатньому освітленні. Крім того, дзеркальні камери є найбільш функціонально насиченими і найчастіше саме їх називають "професійними".

Компактні цифрові фотоапарати з незмінним об'єктивом та постійною фокусною відстанню в основному виконані в стилі "ретро", мають матрицю великих розмірів, достатньо забезпечені оптичним видошукачем, володіють високими технічними характеристиками бездзеркальних фотоапаратів. Відрізняються високою ціною.

Надкомпактні цифрові фотоапарати. За компактність доводиться платити крихітною матрицею. Для отримання прийнятної якості знімків застосовується агресивне шумопоглинання. Також урізують кратність трансфокатора, фокусну відстань на "короткому кінці", штативне гніздо, ємність акумулятора.

Фотоапарати, вбудовані в інші пристрої зручні тим, що пристрій завжди з собою. Мініатюрні, як правило, немає механіки об'єктива і власних органів управління. Наприклад, цифрові фотокамери сучасних мобільних телефонів, планшетів, автомобільних відеореєстраторів тощо.

Цифрові далекомірні фотоапарати - це нечисленна група цифрових фотоапаратів, що мають, крім РК-дисплея, оптичний видошукач, поєднаний з далекоміром. Відрізняються високою ціною, поєднують високу якість зображення з надзвичайною оперативністю зйомки.

# data[].attributes.attachment_link.title
Класифікація фотоапаратів

# data[].attributes.attachment_link.description
за призначенням; - за способом фокусування; - за конструкцією об'єктиву; - за форматом кадру; - за способом установки експозиційних параметрів; - за способом вимірювання яскравості об'єкта; - за типом використовуваного світлочутливого матеріалу і технології отримання фотознімку; - за шириною використовуваної фотоплівки; - за рівнем споживчих властивостей та іншими ознаками.