# data[].attributes.attachment_link.description
See all the wonderful things Laura Kemppainen has made

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Oulun hiippakunnan piispanvaalin ehdokasasettelu päättyi maanantaina kello 16, ja ehdokkaiksi asetetaan aiemmin mukaan ilmoittautuneet kolme ehdokasta.

Ehdokkaat ovat Raudaskylän kristillisen opiston rehtori, teologian lisensiaatti Jukka Hautala (s. 1968), Kirkkohallituksen kansliapäällikkö, teologian tohtori Jukka Keskitalo (s. 1962) ja Tuiran seurakunnan kirkkoherra, teologian tohtori Niilo Pesonen (s. 1968).

Piispanvaalin ensimmäinen kierros pidetään keskiviikkona 15. elokuuta ja mahdollinen toinen kierros maanantaina 3. syyskuuta. Toinen kierros järjestetään kahden eniten ääniä saaneen ehdokkaan kesken, jos kukaan ehdokkaista ei saa ensimmäisellä kierroksella yli puolta annetuista äänistä.

Piispaa saavat äänestää 1 130 äänioikeutettua henkilöä, joista puolet ovat hiippakunnan pappeja ja lehtoreita, toinen puoli maallikkoäänestäjiä.

Kesällä ehdokkaat osallistuvat vaalipaneeleihin seuraavasti: 13. kesäkuuta Kokkolan seurakuntakeskuksessa, 14. kesäkuuta Oulun keskustan seurakuntatalolla, 15. kesäkuuta Rovaniemen seurakuntakeskuksessa, 16. kesäkuuta Inarin seurakuntatalolla ja 8. elokuuta kauppakeskus Valkean Kesäkadulla Oulussa.

Oulun hiippakunnan nykyinen piispa Samuel Salmi jää syksyllä eläkkeelle. Uusi piispa aloittaa tehtävässään 1. marraskuuta, ja hänet vihitään virkaansa 11. marraskuuta Oulun tuomiokirkossa.

# data[].attributes.attachment_link.title
Oulun hiippakunnan piispaksi tavoittelee kolme ehdokasta - ehdokasasettelu Samuel Salmen seuraajaksi päättyi maanantaina

# data[].attributes.attachment_link.description
Oulun hiippakunnan piispanvaalin ehdokasasettelu päättyi maanantaina kello 16, ja ehdokkaiksi asetetaan aiemmin mukaan ilmoittautuneet kolme ehdokasta. Ehdokkaat ovat Raudaskylän kristillisen opiston rehtori, teologian lisensiaatti Jukka Hautala (s. 1968), Kirkkohallituksen kansliapäällikkö, teologian tohtori Jukka Keskitalo (s. 1962) ja Tuiran seurakunnan kirkkoherra, teologian tohtori Niilo Pesonen (s. 1968). Piispanvaalin ensimmäinen kierros pidetään keskiviikkona 15.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Useat naispuoliset papit kertovat kokeneensa sukupuolensa takia syrjintää viime viikonloppuna Turussa pidetyillä Maata näkyvissä -festivaaleilla, joihin osallistui yli 18 000 nuorta.

Tämä yli 90 päivää vanha arkistoartikkeli kuuluu HS Digi-tilaukseen

Saat HS Mini -tilaajana kokeilla HS Digiä maksutta

Haluatko lukea koko artikkelin?

HS Digi -tilauksella pääset lukemaan rajoituksetta tämän ja muita kiinnostavia artikkeleita

# data[].attributes.attachment_link.title
Naispappeja syrjittiin Suomen suurimmilla kristillisillä nuorten festivaaleilla: ei päästetty pitämään messua, miespapit jättivät tervehtimättä

# data[].attributes.attachment_link.description
Useat naispuoliset papit kertovat kokeneensa sukupuolensa takia syrjintää viime viikonloppuna Turussa pidetyillä Maata näkyvissä -festivaaleilla, joihin osallistui yli 18 000 nuorta. Tämä yli 90 päivää vanha arkistoartikkeli kuuluu HS Digi-tilaukseen Saat HS Mini -tilaajana kokeilla HS Digiä maksutta Haluatko lukea koko artikkelin?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Keskustelua uskonnoista leimaa joko ali- tai yliarviointi. Yhteiskuntatieteissäkin vaikeana pidetty aihe sivuutetaan tai sen läpi tulkitaan kaikki. Saako siis uskontoja kritisoida? Akatemiaprofessori Elina Vuolan mukaan saa ja pitää. Mutta miten?

Olen koko urani ajan tehnyt kriittistä uskonnontutkimusta ennen muuta kristinuskoon liittyen. Feministiteologia oli sekä graduni aihe että myöhemmin tärkeä osa väitöskirjaani, joka käsitteli latinalaisamerikkalaisen vapautuksen teologian käsitystä köyhistä ja köyhyydestä.

Päädyin käsitykseen, että jopa muuten yhteiskunta- ja kirkkokriittiset vapautuksen teologit eivät juurikaan kykene käsittelemään sukupuoleen ja seksuaalisuuteen liittyviä kysymyksiä, vaikka köyhyyden ja sukupuolen linkki on monin tavoin olennainen.

Myöhemmässä tutkimuksessani olen ollut kriittinen sellaista feminismiä ja sukupuolentutkimusta kohtaan, joka ei ymmärrä uskonnon monitahoista - myös positiivista - merkitystä naisten elämässä, vaan uskonto joko sivuutetaan tai sille annetaan kohtuuton (useimmiten negatiivinen) merkitys.

Uskontoa kohtaan ollaan joko ylikriittisiä tai täysin epäkriittisiä.

Uskonnosta keskusteleminen suomalaisessa yhteiskunnassa on tällä hetkellä hankalaa. Kyse on uskonnon epäanalyyttisestä yli- ja aliarvioinnista.

Aliarvioinnilla tarkoitan sitä, että uskonnon merkitystä jossakin kontekstissa ei nähdä tai osata arvioida silloinkaan, kun siihen olisi syytä. Uskonto toisin sanoen sivuutetaan.

Päinvastainen tilanne, uskonnon yliarviointi, on "uskonnon nousun" myötä tullut tavanomaisemmaksi. Asioita aletaan tarkastella uskonnon linssin läpi, ja pahimmassa tapauksessa kokonaiset yhteiskunnat ja kulttuurit pelkistetään (valta)uskontoonsa.

Sekä yli- että aliarviointi ovat mahdollisia silloin, kun uskontoa ei tarkastella kriittisesti, analyyttisesti ja monipuolisesti. Uskontoa kohtaan ollaan joko ylikriittisiä tai täysin epäkriittisiä.

Jälkimmäistä saatetaan perustella - paremman tiedon ja asenteen puutteessa - uskontojen kunnioituksella ja uskonnonvapaudella: uskontoja ei "uskalleta" kritisoida.

Epäkriittisyys saattaa olla leimallista myös uskontojen edustajille. He voivat olla uskonnollisia johtajia - useimmiten miehiä - tai muita instituutiota edustavia uskonnon ammattilaisia.

Ylikriittisyyttä on taas sellainen asenne, jossa uskonto nähdään kaiken pahan alkuna ja lähteenä.

Yhteiskuntamme on melkoisen lukutaidoton uskonnon suhteen.

Kummassakin tapauksessa sekoitetaan henkilökohtainen mielipide tietoon pohjautuvaan arvioon. Uskonto näyttääkin olevan jopa yliopistomaailmassa se inhimillisen todellisuuden alue, jossa henkilökohtaisia käsityksiä ei aina osata erottaa tiedosta.

Tämä puolestaan usein perustuu siihen, että uskonnosta ja sen tutkimuksesta ei välttämättä tiedetä riittävästi. Yhteiskuntamme on melkoisen lukutaidoton uskonnon suhteen, vaikka juuri nyt tarvitsemme siitä kriittistä, monipuolista ja analyyttistä tietoa.

Kun puhutaan muista kuin oman kulttuurin valtauskonnosta, tämä lukutaidottomuus näyttäytyy myös kielitaidottomuutena. Kun ei ymmärretä edes omaa kulttuuria ja uskontoa sen osana, miten voisi oppia "toista kieltä", toisen uskonnon ja kulttuurin ymmärtämistä?

Maallistuminen ja uskonnon voimistuminen

Varsinkin yhteiskuntatieteissä ainakin 1960-luvulta eteenpäin vallinnut sekularisaatio- eli maallistumisoletus on vaikuttanut pitkään uskonnon kriittisen arvioinnin puuttumiseen ja ylipäätään huomioimiseen.

Maallistumisoletus oletti uskonnon yksityistyvän ja menettävän merkitystään julkisen piirissä. "Teesi" se oli siksi, että kyse ei ollut neutraalista ennustuksesta vaan useinkin normatiivisesta asian toivomisesta.

Sekularisaatio-oletus on osoittautunut vääräksi tai vähintäänkin riittämättömäksi tavaksi hahmottaa uskonnon merkitystä maailmanpolitiikassa.

Maallistuminen nähtiin paitsi vääjäämättömänä kehityskulkuna, myös globaalina ilmiönä: muut alueet ja yhteiskunnat tulevat seuraamaan Länsi-Eurooppaa sekularisaatiokehityksessä.

Sekularisaatio-oletus on sittemmin osoittautunut vääräksi tai vähintäänkin riittämättömäksi tavaksi hahmottaa uskonnon merkitystä maailmanpolitiikassa. Uskonto ei ole privatisoitunut eikä sen merkitys vähentynyt siinä määrin tai sellaisilla tavoilla kuin oletettiin. Länsi-Euroopassa tapahtunut sekularisaatiokehitys on globaalisti pikemminkin poikkeus kuin normi.

Vasta erilaisten uskonnollisten ääri-ilmiöiden yleistyminen 1900-luvun loppupuolella herätti myös yhteiskuntatieteilijät. Uskontoa ei voi sivuuttaa, mutta sitä ei myöskään pidä ymmärtää liian yksioikoisesti ja normatiivisesti. Sen merkitystä ei pidä yliarvioida mutta ei myöskään aliarvioida.

Käynnissä on samanaikainen maallistuminen ja uskonnon merkityksen voimistuminen.

Tietenkin maallistuminen on myös todellisuutta, globaalistikin. Näyttää itse asiassa siltä, että käynnissä on samanaikainen maallistuminen ja uskonnon merkityksen voimistuminen.

Uskonnon merkityksen voimistumista on yksilöiden pyrkimys merkityssisältöjen löytämiseen, uskonnollisten yhteisöjen aktiivinen rooli yhteiskunnissa niin sanotun kolmannen sektorin edustajana (usein paikkaamassa valtioiden puutteellisia peruspalveluja) ja uskontoon kiinnittyvien ääri-ilmiöiden, jopa terrorismin, nousu.

Kyse ei siis ole suoraviivaisesta kehityksestä uskonnollisesta maalliseen vaan samanaikaisista, lomittaisista kehityskuluista molempiin suuntiin.

On sikäli harhaanjohtavaa esittää esimerkiksi muslimivaltiot tai globaalin etelän maat "uskonnollisina" vastakohtina "sekulaarille" pohjoiselle tai lännelle. Myös näissä maissa tapahtuu maallistumista, Monet jopa ajavat sitä aktiivisesti esimerkiksi vaatimalla, että valtion instituutioiden tulisi olla katsomusneutraaleja eikä uskonnolla pitäisi olla vaikutusta lainsäädäntöön.

Samalla niin globaalissa etelässä kuin pohjoisessakin on tahoja, jotka vaativat ja ajavat päinvastaista: uskonnon ja uskonnollisten instituutioiden vaikutusvallan lisäämistä lainsäädännössä ja yhteiskunnassa. Tätä tapahtuu myös EU-maissa, esimerkiksi Puolassa ja Unkarissa.

Huomion tulisi kiinnittyä myös näihin kehityskulkuihin, eikä vain islamin ja terrorismin kytköksiin, niin tärkeää kuin se onkin.

Burkinit vai bikinit?

Sekulaariksi ymmärretty ei ole arvovapaata. Tämä näkyy muun muassa siinä, miten uskontotaustaisilta kehitysyhteistyötä tekeviä järjestöjä vaaditaan ilmoittamaan arvonsa selkeästi esimerkiksi sukupuolten tasa-arvon suhteen. Samalla sekulaarin valtion edistämät arvot katsotaan neutraaleiksi ja universaaleiksi.

Sekulaariksi ymmärretty ei ole arvovapaata.

On selvää, että arvojen esiintuomisen ja kriittisyyden vaatimus pitäisi ulottaa niin sekulaareihin kuin uskonnollisiin toimijoihin.

Varsinkin uskonnon ja kehityksen kysymyksissä tilanne on ongelmallinen. Talouskasvu ja yksityisen sektorin kasvattaminen kehityspolitiikassa nähdään arvovapaana. Sekulaareilta toimijoilta ei vaadita samanlaista itsekriittisyyttä arvopohjansa suhteen kuin uskontoon sitoutuvilta toimijoilta.

Kehityksen kysymyksissä jännite tulee näkyväksi, koska toimitaan kulttuureissa, joissa uskonto ei ole yksityistä eikä uskonnon, kulttuurin ja yhteiskunnan raja niin yksiselitteinen tai jyrkkä kuin mitä ajattelemme sen omassa yhteiskunnassamme olevan.

Ranskan niin kutsutussa burkini-tapauksessa normatiivinen, mutta piilotettu sekularismi tuli näkyviin ilmeisessä ristiriidassa. Naisia kehotetaan tai kielletään pukeutumasta tietyllä tavalla sillä perusteella, että pidetään vääränä, että naisten pitäisi noudattaa kehotuksia tai kieltoja koskien pukeutumistaan.

Ranskan laïcité-periaate onkin monella tavalla ongelmallinen positiivisen uskonnonvapauden, jossa uskonnot saavat näkyä, ja sukupuolen näkökulmasta.

Uskonnon asianmukainen huomioon ottaminen kehityksen, politiikan, tasa-arvon ja julkisen keskustelun yhteydessä tarkoittaa myös uskonnon eri ulottuvuuksien, kuten opin, etiikan, hengellisyyden ja instituutioiden, havaitsemista ja tunnustamista.

On myös nähtävä valtakysymykset uskontojen sisällä eikä vain niiden välillä. Uskonnot ovat sisäisesti monimuotoisia ja jännitteisiä.

Monoteististen kirjauskontojen kohdalla se tarkoittaa väistämättä myös kiistaa pyhiksi katsottujen tekstien tulkinnasta. Millä perusteilla ja millaisella asiantuntemuksella tulkintaa tehdään? Kenellä on oikeus tehdä sitovaa tulkintaa, kenellä ei?

Yhteiskuntatieteistä tarjotaan "ei-oota" ja uskonnon- ja kulttuurintutkimuksesta liian kapeita käsityksiä.

Islamiin liittyvän tiedon tarve on paljastanut vinouman länsimaisessa yliopistorakenteessa. Asiantuntijoiksi valikoituu lähinnä arabian kielen, islamin historian ja vanhan oriental studies ‑tyyppisen kulttuurintutkimuksen edustajia.

Heillä toki onkin vankkaa historian, kielen ja kulttuurin tuntemusta. Kun yhteiskuntatieteilijöiltä puuttuu tämäkin, ollaan helposti tilanteessa, jossa mikään taho ei kykene kattamaan laajaa ja ajankohtaista näkökulmaa.

Ilmiö ei ole vain suomalainen. Tarvitaankin mitä pikimmin aidosti monitieteistä uskonnontutkimusta, jossa politiikan tutkijoiden olisi syytä opiskella uskonnontutkimuksen alkeet ja uskonnontutkijoiden ymmärrettävä uskontoon liittyviä poliittisia, taloudellisia ja yhteiskunnallisia ilmiöitä.

Yhteiskunnassa tapahtuvat nopeatkin muutokset paljastavat usein syviä aukkoja tutkimuksessa. Perinteinen tieteenalajako yhdessä sekularisaatio-oletuksen kanssa on johtanut tilanteeseen, jossa yhteiskuntatieteistä tarjotaan "ei-oota" ja uskonnon- ja kulttuurintutkimuksesta liian kapeita käsityksiä.

Politiikan tutkijoiden olisi syytä opiskella uskonnontutkimuksen alkeet ja uskonnontutkijoiden ymmärrettävä uskontoon liittyviä poliittisia, taloudellisia ja yhteiskunnallisia ilmiöitä.

Kaikki tämä heijastuu julkisessa keskustelussa, jossa uskonto, varsinkin islam, yhtäkkiä hallitsee tulkintojamme vaikeista yhteiskunnallisista ilmiöistä, kuten terrorismista, pakolaisuudesta, maahanmuutosta sekä sukupuolesta ja seksuaalietiikasta. Riittämättömään uskonnolliseen lukutaitoon yhdistettynä tämä johtaa helposti valtaviin yleistyksiin ja stereotyyppisiin asenteisiin.

Jälkimmäistä voivat edustaa päinvastaisilla tavoilla muuten ajattelevat ihmiset. Tällöin uskontoa joko kritisoidaan ilman riittävää asiantuntemusta ja ymmärrystä, jolloin tulkinta yksinkertaistuu "pahaksi uskonnoksi tai islamiksi", tai sitä ei tohdita kritisoida lainkaan, koska varotaan kulttuuri-imperialismia ja poliittista leimautumista..

Pitäisi kuitenkin olla selvää, että juuri kriittistä mutta ilmiötä ymmärtävää tutkimusta ja keskustelua tarvitaan enemmän kuin koskaan.

Kritiikin on kohdistuttava johonkin mielekkääseen kohteeseen - sellainen ei ole "islam", "uskonto", "katolinen kirkko" tai "vanhoillislestadiolaisuus". Sellainen ei ole edes sukupuoli, naiset tai seksuaalietiikka. Kaikkia niitä on kyettävä erittelemään ja myös perustelemaan niihin kohdistuva kritiikki.

Kritiikin on kohdistuttava johonkin mielekkääseen kohteeseen. Sellainen ei ole "islam", "uskonto", "katolinen kirkko" tai "vanhoillislestadiolaisuus".

Mitä sukupuoleen tulee, kaikkien merkittävien uskontoperinteiden parissa on jo vuosikymmeniä tehty asianmukaista sukupuolentutkimusta. Se perustuu uskonnon tekstien, oppien ja historian tuntemukselle.

Vain siltä pohjalta kritiikki, joka kohdistuu vaikkapa kristinuskon tai islamin naiskäsitykseen, on uskottavaa. Vain se voi vaikuttaa myös siihen, että uskontoperinteet tarkistavat käsityksiään. Kritiikin on syytä kohdistua kaikkiin uskontoperinteisiin.

Pyhän ambivalenssi

Mitä uskonnon ja ääriliikehdinnän tai terrorismin suhteeseen tulee, uskonnoilla on sekä ilmeisiä rajoituksia että mahdollisuuksia rauhan edistämisessä. Pyhän ambivalenssin termi, jota yhdysvaltalainen Scott Appleby soveltaa tutkimuksessaan, kuvaa tätä osuvasti.

Uskonto ja uskontoperinteet näyttävät olevan erityisen alttiita vastakkaistenkin päämäärien ajamiselle. Se koskee niin käsityksiä sukupuolesta ja seksuaalisuudesta, naisen asemasta kuin väkivallasta ja rauhasta.

Uskonto ja uskontoperinteet näyttävät olevan erityisen alttiita vastakkaistenkin päämäärien ajamiselle.

Historia tarjoaa lukuisia esimerkkejä siitä, kuinka kaikkien näiden asioiden kohdalla uskonnot, niiden opetukset ja uskonnolliset johtajat ovat ajaneet sekä sukupuolten tasa-arvoa että patriarkaalista tulkintaa, sekä väkivallan oikeutusta että rauhaa, sekä vastakkainasettelua että dialogia.

Uskontoperinteiden sisäiset jännitteet ovatkin usein suurempia kuin uskontoperinteiden väliset. "Moraaliesirippua" idän ja lännen välillä Euroopassa ovat perustelleet niin katolisten, ortodoksien kuin protestanttien ja muslimienkin edustajat.

Uskontojen sisäisten valta-asetelmien ja tulkintaerojen ymmärtäminen on edellytyksenä sille, että keskustelu jonkin uskontoperinteen yhteiskunnallisesta vaikutuksesta on mielekästä.

Intialainen taloustieteilijä ja filosofi Amartya Sen on esittänyt ajatuksen "yhden kytköksen" haitallisuudesta kulttuurien ja uskontojen välisessä vuoropuhelussa. Hän tarkoittaa sillä jotakin samansuuntaista kuin mitä itse olen kritisoinut feministisessä taipumuksessa nähdä jonkin kulttuurin naiset vain tai ennen muuta uskontonsa läpi.

Liian yksipuolisessa ja monoliittisessa asenteessa uskontoon piilee väkivallan siemen.

Sen korostaa ihmisten moninaisia ja monimutkaisia identiteettejä, jolloin myös globaalit jakolinjat voitaisiin vetää monin eri tavoin näiden "muiden yhteyksien" perusteella. Senin mukaan uskonnollinen luokittelu ei sovi helposti maiden ja kulttuurien luokitteluun.

Liian yksipuolisessa ja monoliittisessa asenteessa uskontoon - joka voi olla sekä kiihkeää kannatusta että tuomitsevaa vastustusta - piilee väkivallan siemen.

Intialainen filosofi Uma Narayan on puolestaan esittänyt termin kulttuuriessentialismi, jolla hän tarkoittaa ajatusta kulttuurien muuttumattomasta olemuksesta erityisesti naisten oikeuksien yhteydessä. Kulttuuriessentialismia voivat edustaa päinvastaisia käsityksiä edustavat tahot.

Narayanin mukaan lännen vaikutusvaltaa globaalissa etelässä ja kolonialismin alla olleissa maissa vastustavat tahot vetoavat kulttuurinsa oletettuun ytimeen, jota perustellaan juuri uskonnolla ja naiskäsityksellä.

Sukupuoli-, kulttuuri- ja uskontoessentialismi kulkevat usein käsi kädessä.

Kuitenkin myös vaikkapa feministit voivat ajatella, että tasa-arvo ja oikeudet ovat länsimaisia käsitteitä, joita ei pidä kulttuuri-imperialismin pelossa vaatia toisilta uskonnoilta ja kulttuureilta.

Sukupuoli-, kulttuuri- ja uskontoessentialismi kulkevatkin usein käsi kädessä. Kulttuuri, uskonto ja sukupuoli ymmärretään monoliittisina ja muuttumattomina. Uskonto ja tietty sukupuolijärjestys esitetään kulttuurin "merkkeinä" ja "kulttuuri" uskonnollistetaan.

Vähin vaatimus, mitä uskonnontutkija uskontoon liittyvältä kriittiseltä keskustelulta toivoo, on näiden asetelmien syvempi ymmärtäminen ja yleistysten välttäminen. Uskontoja - omaa ja toista - saa ja pitää kritisoida, mutta kritiikin on perustuttava monitahoiselle ymmärrykselle.
TT, dosentti Elina Vuola on akatemiaprofessori Helsingin yliopistossa. 19.10.2016 klo 13.28: Tarkennettu kohta pyhän ambivalenssin käsitteestä.

# data[].attributes.attachment_link.title
Saako uskontoja kritisoida? - Politiikasta

# data[].attributes.attachment_link.description
Olen koko urani ajan tehnyt kriittistä uskonnontutkimusta ennen muuta kristinuskoon liittyen. Feministiteologia oli sekä graduni aihe että myöhemmin tärkeä osa väitöskirjaani, joka käsitteli latinalaisamerikkalaisen vapautuksen teologian käsitystä köyhistä ja köyhyydestä. Päädyin käsitykseen, että jopa muuten yhteiskunta- ja kirkkokriittiset vapautuksen teologit eivät juurikaan kykene käsittelemään sukupuoleen ja seksuaalisuuteen liittyviä kysymyksiä, vaikka köyhyyden ja sukupuolen linkki on monin tavoin olennainen.

# data[].attributes.attachment_link.title
Syrjinnästä syytetty kristillinen nuortentapahtuma menettää messunsa - Arkkipiispa Tapio Luoma otti kantaa naispappien puolesta

# data[].attributes.attachment_link.description
Turussa järjestettävillä Maata näkyvissä -festivaaleilla ei järjestetä tänä vuonna omaa messua.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Eteläsaksalaisessa Baijerin osavaltiossa julkisten rakennusten sisääntulotiloissa täytyy tästä päivästä lähtien olla näkyvästi esillä risti. Määräys on herättänyt paljon arvostelua ja kiistelyä. Toistaiseksi ei ole selvää, aiotaanko määräyksen sivuuttamisesta rangaista.

Määräystä perustellaan sillä, että risti kuvastaa Baijerin historiallista ja kulttuuriperintöä. Arvostelijoiden mukaan rististä aloitteen tehnyt Baijerin pääministeri Markus Söder haluaa vain kalastella ääniä.

# data[].attributes.attachment_link.description
Eteläsaksalaisessa Baijerin osavaltiossa julkisten rakennusten sisääntulotiloissa täytyy tästä päivästä lähtien olla näkyvästi esillä risti. Määräys on herättänyt paljon arvostelua ja kiistelyä. Toistaiseksi ei ole selvää, aiotaanko määräyksen sivuuttamisesta rangaista. Määräystä perustellaan sillä, että risti kuvastaa Baijerin historiallista ja kulttuuriperintöä. Arvostelijoiden mukaan rististä aloitteen tehnyt Baijerin pääministeri Markus Söder haluaa vain kalastella ääniä.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
A 28-year-old woman wearing a niqab on Friday became the first person in Denmark to be fined for violating a new law banning full-face Islamic veils in public places, media reported.

Police were called to a shopping centre in Horsholm, in the north-eastern region of Nordsjaelland, where the woman had become involved in a scuffle with another woman who had tried to tear her niqab off, police duty officer David Borchersen told the Ritzau news agency.

"During the fight her niqab came off, but by the time we arrived she had put it back on again," Borchersen said.

Police took a photograph of the woman wearing the niqab, and obtained security camera footage from the shopping centre of the incident.

The woman was informed she would receive a fine of 1,000 kroner (£120) in the post, and was told to either remove her veil or leave the public space.

"She chose the latter," Borchersen said.

As of 1 August, wearing a burqa, which covers a person's entire face, or the niqab, which only shows the eyes, in public carries a fine of 1,000 kroner.

Repeated violations can be fined up to 10,000 kroner.

The ban also targets other accessories that hide the face such as balaclavas, masks and false beards.

Human rights campaigners say the ban is a violation of women's rights, while supporters argue it enables better integration of Muslim immigrants.

Belgium, France, Germany and Austria have also imposed bans or partial bans of full-face veils.
Topics

# data[].attributes.attachment_link.title
First woman fined in Denmark for wearing full-face veil

# data[].attributes.attachment_link.description
A 28-year-old woman wearing a niqab on Friday became the first person in Denmark to be fined for violating a new law banning full-face Islamic veils in public places, media reported.

# data[].attributes.attachment_link.title
Mitkä juhlat! Kuvakooste muslimien paastokuukauden päättymisestä eri maissa

# data[].attributes.attachment_link.description
Muslimien maailmanlaajuinen paastokuukausi ramadan päättyi ja yksi tärkeimmistä juhlista eli Id al-Fitr alkoi.

# data[].attributes.attachment_link.title
Ariana Grande - God is a woman (Official Video)

# data[].attributes.body
https://mvlehti.net/2017/11/24/islam-on-alkukantainen-ja-brutaali-vakivaltaoppi-luopioita-pahoinpidellaan-ja-uhataan-tappaa/

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Islam on alkukantainen ja brutaali väkivaltaoppi. Islamin keskeisiin oppeihin kuuluu luopioiden surmaaminen:

Koraanin "ramadan-säkeet": murhatkaa islamista luopuneet, taistelkaa Allahin puolesta!

Kirkkojakaupunki.fiN uutisen mukaan Suomen vastaanottokeskuksissa pahoinpidellään ja uhataan tappaa kristityksi kääntyneitä.

Tiistaina julkaistussa kirjassa Kääntyneet (Uusi Tie) toimittaja Mari Turunen haastattelee yli kolmeakymmentä kristityksi kääntynyttä turvapaikanhakijaa, jotka tulivat Suomeen vuoden 2015 aikana.

Turusen kirjasta käy ilmi, että kristityksi kääntyneitä hakataan vastaanottokeskuksissa, heitä pilkataan ja uhkaillaan, ja heille tehdään monin tavoin kiusaa.

Vastaanottokeskuksissa kristityt myös eristetään kaikista sosiaalisista tilanteista, kuten ruokailuista tai television katselusta.

Kiusanteon ja pahoinpitelyiden lisäksi kristityt turvapaikanhakijat saavat runsaasti tappouhkauksia.

Yksi turvapaikanhakija kertoo henkilöautolla seuranneesta mieskolmikosta, joka pysähdyttyään kadunvarteen hakkasi rautaputkilla ja uhkasi tappaa.

Usein tappouhkaukset liittyvät myös kunniaväkivaltaan, jolloin uhka tulee perheen sisältä.

Kirjassa haastatellun kirkkohallituksen asiantuntijan Marja-Liisa Laihian mukaan painostus ja uhkailu eivät jää yksittäistapauksiksi, vaan kyse on tavanomaisesta toimintamallista.

Islamilaisen yhdyskunnan imaami Anas Hajjarin mukaan uskovien yhteisöstä eli ummasta luopuminen merkitsee automaattisesti avioeroa ja perintöoikeuden menettämistä.

Lähde: kirkkojakaupunki.fi (Juhani Huttunen 22.11. 2017)

Lue myös:

Kanadalainen maltillinen islamoppinut: luopiomuslimit pitää tappaa (VIDEO)

# data[].attributes.attachment_link.title
Islam on alkukantainen ja brutaali väkivaltaoppi - luopioita pahoinpidellään ja uhataan tappaa

# data[].attributes.attachment_link.description
Islam on alkukantainen ja brutaali väkivaltaoppi. Islamin keskeisiin oppeihin kuuluu luopioiden surmaaminen: Koraanin "ramadan-säkeet": murhatkaa islamista luopuneet, taistelkaa Allahin puolesta! Kirkkojakaupunki.fiN uutisen mukaan Suomen vastaanottokeskuksissa pahoinpidellään ja uhataan tappaa kristityksi kääntyneitä. Tiistaina julkaistussa kirjassa Kääntyneet (Uusi Tie) toimittaja Mari Turunen haastattelee yli kolmeakymmentä kristityksi kääntynyttä turvapaikanhakijaa, jotka tulivat Suomeen vuoden 2015 aikana.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"Ensisijaisesti opetus pyritään järjestämään omassa koulussa, mutta eri koulut tekevät myös yhteistyötä ja yrittävät sovitella lukujärjestyksessä uskontotunnit samaan aikaan. Tällöin tietyn alueen oppilaat voivat kokoontua opetusta varten yhteen paikkaan", kertoo Oulun opetuspäällikkö Pertti Parpala.

Samat uskonnonopettajat kiertävät opettamassa eri kouluissa. Oulussa monien uskontojen uskonnonopetuksen järjestäminen ei ole aiheuttanut ongelmia.

"Tähän haasteeseen on pyritty vastaamaan myös meidän maahanmuutto-opetuksen kehittämisellä", Parpala korostaa.

Opettajat löytyvät yleensä seurakunnista

Oulun Koskelan koulussa opetetaan viittä katsomusainetta. Evankelisluterilaisen uskonnonopetuksen lisäksi opetetaan ortodoksista uskontoa, katolista uskontoa ja islamia. Lisäksi koulussa opetetaan elämänkatsomustietoa.

Islamin uskonnolle ei ole vielä Oulussa opetussuunnitelmaa, mutta esimerkiksi katolilaisen uskonnon opetussuunnitelma on hyväksytty jo valtakunnallisella tasolla. Koulut etsivät harvinaisempien uskontojen opettajat usein itse.

"Usein opettajia etsitään seurakunnista, ja katsotaan, kuka olisi sopiva opettamaan uskontoa. Esimerkiksi Abdul Mannan opettaa islamin uskontoa kaikille Oulun islamilaisille oppilaille", kertoo Koskelan koulun rehtori Satu Saravesi.

Varsinaisia pätevyysvaatimuksia uskonnonopettajille ei ole asetettu.

"Meillä täällä Pohjois-Suomessa ei voi olla varsinaisia pätevyysvaatimuksia. Jos seurakunta suosittaa jotakin henkilöä, uskomme sen. Uskonnonopettajillamme on ollut aina myös jonkinlainen koulutustausta", Saravesi sanoo.

Harvinaisten uskontojen uskontotunneille osallistuu oppilaita eri luokka-asteilta. Esimerkiksi Koskelan koulun islaminopetuksessa kaikki ala-asteikäiset ovat samassa ryhmässä. Näin ollen uskontotunnin paikka on lukujärjestyksen rakennetta määrittävä tekijä.

"Usein luokasta saattaa lähteä oppilaita kaikille viidelle uskontotunneille", Saravesi muistuttaa.

Muuta uskontoa tunnustavien oppilaiden ei tarvitse osallistua koulun yhteydessä järjestettäviin uskonnollisiin tilaisuuksiin kuten jumalanpalveluksiin, aamunavauksiin tai uskonnollisiin konsertteihin.

"Pyrimme järjestämään aina niin, että heillä olisi sillä aikaa jotakin mielekästä tekemistä. Koulun juhliin kuten joulu- ja kevätjuhliin kaikki oppilaat osallistuvat. Juhlia ei katsota uskonnollisiksi tilaisuuksiksi", Saravesi muistuttaa.

# data[].attributes.attachment_link.title
Oulun kouluissa annetaan kahdeksan eri uskontokunnan opetusta

# data[].attributes.attachment_link.description
"Ensisijaisesti opetus pyritään järjestämään omassa koulussa, mutta eri koulut tekevät myös yhteistyötä ja yrittävät sovitella lukujärjestyksessä uskontotunnit samaan aikaan. Tällöin tietyn alueen oppilaat voivat kokoontua opetusta varten yhteen paikkaan", kertoo Oulun opetuspäällikkö Pertti Parpala . Samat uskonnonopettajat kiertävät opettamassa eri kouluissa. Oulussa monien uskontojen uskonnonopetuksen järjestäminen ei ole aiheuttanut ongelmia.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Bryssel/Helsinki/Berliini/Tukholma

Suomalaisista selvä enemmistö - 62 prosenttia - ajattelee, että islaminusko on pohjimmiltaan ristiriidassa suomalaisen kulttuurin ja arvojen kanssa. Suomalaisista monella on myös vaikeuksia hyväksyä muslimeja omaan perheeseensä tai naapureikseen.

Suomalaisista 66 prosenttia sanoo hyväksyvänsä muslimin perheensä jäseneksi, kun taas 28 ei sellaista hyväksy. Juutalaisen puolestaan kelpuuttaisi perheeseensä 82 prosenttia.

Naapuriksi vähemmistöön kuuluvia hyväksyy useampi: musliminaapurin 83 prosenttia ja juutalaisen 93 prosenttia.

Kriittinen suhtautuminen islamiin ja sen harjoittajiin käy ilmi laajasta Pew Research Center -tutkimuslaitoksen tekemästä tutkimuksesta, johon osallistui Suomen ja neljäntoista muun länsieurooppalaisen maan kansalaisia. Kyselyssä tiedusteltiin ihmisten omaa uskonnollista vakaumusta ja näkemyksiä muista uskonnoista.

Mainos (Teksti jatkuu alla)

Suomalaiset kuuluvat jyrkimpiin kansoihin, mitä tulee suhtautumisessa islamiin. Suomessa kirjattiin korkein osuus (62 prosenttia) sille, kuinka moni ajattelee islamin olevan ristiriidassa oman kulttuurin ja arvojen kanssa. Esimerkiksi Ranskassa ja Ruotsissa näin ajattelee kolmannes kansasta.

Suomalaisista 17 prosenttia ajattelee, että Suomessa asuvista muslimeista "suurin osa tai monet" tukevat väkivaltaisia ääriryhmiä, kun 34 prosenttia ajattelee "vain joidenkin" ja 42 prosenttia "vain harvojen" muslimien tekevän niin.

Belgiassa 22 prosenttia ajatteli "suurimman osan tai monien" muslimien tukevan väkivaltaisia ryhmiä, kun taas Irlannissa näin ajatteli kahdeksan prosenttia.

Yhteensä 24 599 ihmisen kysely on tehty viime vuoden kesällä, mutta sen monipolviset tulokset julkaistiin 168-sivuisena raporttina tiistai-iltana.

Raportin pääpaino on kristinuskossa ja siinä, miten uskonnollisuuden ajatellaan vaikuttavan eurooppalaisten ajatteluun. Suomalaisista 24 prosenttia uskoo Raamatun luonnehtimaan Jumalaan (länsieurooppalaisista keskimäärin 27 prosenttia), 45 prosenttia uskoo johonkin muuhun korkeampaan voimaan ja 24 prosenttia ei usko mihinkään korkeampaan voimaan.

Raportin yleispäätelmä on, että mitä innokkaammin eurooppalaiset harjoittavat kristinuskoa, sen jyrkemmin he suhtautuvat muiden uskontojen edustajiin ja maahanmuuttoon. Enemmän uskoaan harjoittavat ovat yleensä myös kansallismielisempiä kuin muut.

Erojakin silti löytyy. Kun monissa muissa Euroopan maissa niin sanotut kirkkokristityt olivat muita hanakampia vaatimaan maahanmuuton vähentämistä, Suomessa asetelma oli päinvastainen. Kirkossa ahkerasti käyvistä 19 prosenttia halusi vähemmän maahanmuuttajia, kun uskontoa harjoittamattomista niin toivoi vähintään joka kolmas.

Myös juutalaisten vastaisia tuntoja kirjattiin haastatteluissa. Suomalaisista 19 prosenttia oli täysin tai enimmäkseen samaa mieltä väittämästä, jonka mukaan "juutalaiset liioittelevat aina kokemiaan kärsimyksiä". Myös noin viidennes muista eurooppalaisista ajatteli samoin.

Vaikka suhtautuminen etenkin muslimeihin on Suomessa laajasti torjuvaa, muslimiväestön ei ajatella yleisesti kaventaneen omaa elintilaa. Suomalaisista kahdeksan prosenttia on täysin tai jokseenkin samaa mieltä väittämästä, että "täällä olevien muslimien määrän vuoksi tunnen itseni muukalaiseksi omassa maassani".

Belgiassa näin ajatteli 37 prosenttia vastaajista, Italiassa 32 prosenttia ja Saksassa sekä Itävallassa 25 prosenttia ihmisistä.

Oman elintilan kaventumista selittävät mahdollisesti muslimien osuudet kunkin maan väestöstä. Esimerkiksi Belgiassa heitä on Pew'n aiemman tutkimuksen mukaan 7,6 prosenttia, Itävallassa 6,9 prosenttia ja Suomessa 2,7 prosenttia. EU-maiden keskiarvo oli tutkimuksen mukaan 4,9 prosenttia.

Tuoreesta raportista käy ilmi, että Euroopan suurimman "uskontokunnan" muodostavat tänä päivänä itsensä kristityiksi määrittelevät ihmiset, jotka eivät harjoita uskontoa perinteisellä tavalla tai lainkaan.

Esimerkiksi Suomessa 71 prosenttia kansasta kuuluu evankelisluterilaiseen kirkkoon, mutta vain neljännes uskoo Raamatun luonnehtimaan Jumalaan ja vain yhdeksän prosenttia käy kirkossa ainakin kerran kuussa.

Tutkituissa maissa 18 prosenttia ihmisistä sanoi käyvänsä kirkossa kuukausittain. Italiassa osuus oli korkein, 40 prosenttia, ja Portugalissa lukema oli 35 prosenttia.

"Minut kastettiin katolilaiseksi, mutta perheeni ei ole uskonnollinen. Vanhempani kertoivat aina, että älä sekaannu uskontoon. He eivät pitäneet siitä, mitä se tekee ihmisille", yksi haastatelluista, 20-vuotias brittimies, selitti omaa agnostikon taustaansa.

Mitä uskonto merkitsee? Kysyimme ihmisten ajatuksia uskonnosta Helsingissä, Tukholmassa ja Berliinissä

Esitimme ihmisille Helsingissä, Tukholmassa ja Berliinissä nämä kaksi kysymystä:
1. Mikä merkitys uskonnolla on elämässäsi? 2. Milloin olet viimeksi käynyt kirkossa?
Näin he vastasivat.

Helsinki

1. Olen vähän uskonnollinen. Olen käynyt rippikoulun ja ollut varsinkin nuorempana mukana kirkon tapahtumissa. En pidä itseäni varsinaisesti uskovana. Arvostan uskontoja, ja olen avoin kaikille uskonnoille. Yritän ymmärtää muita uskontoja mahdollisimman pitkälle.

2. Viime viikolla kävin turistina Palman katedraalissa Mallorcalla. Kolme vuotta sitten kävin laulamassa joululauluja Roihuvuoren kirkossa Helsingissä.

1. Uskonto on aika tärkeä juttu. Uskon johonkin, uskon Jumalaan, mutta en ole erityisen uskonnollinen. Olen muslimi. Ei ole niin väliä, mikä uskonto on kyseessä. Voin olla kenen tahansa kaveri.

2. Käyn moskeijassa harvoin, viimeksi viime kuussa.

1. Kuulun kirkkoon, mutta ei uskonnolla ole isompaa merkitystä. En välttämättä usko Jumalaan tai muuhun yliluonnolliseen. Olemme eläinlaji muiden joukossa, ja maapallo pitää huolen itsestään, tavalla tai toisella.

2. Toissa kesänä pojan rippijuhlissa. Tänä kesänä tytär pääsee ripille.

Berliini

1. Olen juuri eroamassa kirkosta. Saksassa kirkosta eroaminen tarkoittaa henkilökohtaista käyntiä virastossa ja 30 euron maksua. Oma aikani on ensi viikolla. Odotin kummilapseni ristiäisiin asti, mutta nyt jätän katolisen kirkon. Olen kotoisin Baijerista, jossa oikeastaan kaikki ovat katolilaisia ja katolisuus on hallitseva osa arkea ja kylien identiteettiä. Jos haluaa kuulua yhteisöön, käy kirkossa ja on aktiivinen seurakunnassa, mutta usko sinänsä ei ole tässä yhteisöllisyydessä edes kaikkein suurimmassa osassa. Emme olleet joka sunnuntai kirkossa, mutta kuitenkin silloin tällöin, ja aina jouluna ja pääsiäisenä. Nykyisin ajattelen, että kirkon arvot ja käytännöt ovat liian kaukana toisistaan eritoten nais- ja tasa-arvokysymyksissä sekä seksuaalivähemmistöjen oikeuksia koskevissa kysymyksissä. Siinä syyni erota kirkosta.

2. Olin kirkossa muutama viikko sitten kummilapseni ristiäisissä.

Christian Mittelbronn, 38

1. En ole uskovainen, enkä ole kuulunut kirkkoon sen jälkeen kun täytin 18, mutta mielestäni uskonnot edustavat tärkeitä arvoja yhteiskunnassa. Ilman uskontoja yhteiskunnat olisivat kehnompia. Kannatan sekulaaria liberaalia valtiota, josta kirkko on erillään ja jossa eri uskonnot ovat tasa-arvoisia, ja haluan, että näin on Saksassa jatkossakin. En pidä siitä, miten Saksassa nyt politisoidaan uskontoa, mistä esimerkki on vaikka se, että Baijerissa on kesäkuun alusta pakollista pitää krusifiksia julkisten virastojen ja toimitilojen seinällä. Puolisoni on katolilainen, mutta se on suhteessamme oikeastaan ihan samankaltainen tekijä kuin se, että hän on kasvissyöjä ja minä en.

2. Piipahdin viikko sitten sunnuntaina pyöräretkellä brandenburgilaisessa kyläkirkossa, mutta kulttuurihistoriasta kiinnostuneena turistina, joka tarvitsi pienen tauon pyöräretkeen. Pidän kauniiden vanhojen kirkkojen tunnelmasta.

Tukholma

Martin Ullrich, 36, Ruotsin tilastokeskuksen asiantuntija

1. En ole uskovainen, mutta uskontoon liittyy ehdottomasti paljon myönteisiä asioita, kuten kulttuurisia perinteitä. Joskus on vaikea vetää rajaa sille, mikä on kulttuuria ja mikä itse uskontoa. Meidän perheessä yritetään pitää kiinni perinteistä, juhlimme joulun lisäksi myös pääsiäistä.

2. Poikani käy kirkon avoimessa esikoulussa, joten haen häntä usein sieltä. Lisäksi viime syksynä olin sukulaisen lapsen kastejuhlassa.

Linda Söderberg, 35, viestintäasiantuntija valtion kulttuurineuvostossa

1. Minulla on aika maallistunut elämänkatsomus. Ajattelen, että uskonto on yksi tapa tulkita ympäröivää maailmaa ja selittää sitä. En pidä sitä faktana tai jonakin, jonka mukaan täytyisi elää. Voin silti kunnioittaa ihmisten erilaisia tulkintatapoja. Olen epäileväinen Jumalan suhteen, mutta en täysi ateisti. Olen nöyrä sen edessä, mitä emme voi tietää.

2. Olen kirkon jäsen. En koe tarvetta erota, koska minusta he tekevät hyviä asioita yhteiskunnassa esimerkiksi kuoleville ja vaikeassa asemassa oleville. Kirkossa kävin viimeksi kollegan hautajaisissa neljä vuotta sitten.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Pekka Mykkänen HS, Tommi Hannula HS, Anna-Liina Kauhanen HS, Petja Pelli HS

# data[].attributes.attachment_link.title
Valtaosa suomalaisista ajattelee islaminuskon olevan pohjimmiltaan ristiriidassa suomalaisen kulttuurin ja arvojen kanssa, kertoo eurooppalainen suurtutkimus

# data[].attributes.attachment_link.description
Bryssel/Helsinki/Berliini/Tukholma Suomalaisista selvä enemmistö - 62 prosenttia - ajattelee, että islaminusko on pohjimmiltaan ristiriidassa suomalaisen kulttuurin ja arvojen kanssa. Suomalaisista monella on myös vaikeuksia hyväksyä muslimeja omaan perheeseensä tai naapureikseen. Suomalaisista 66 prosenttia sanoo hyväksyvänsä muslimin perheensä jäseneksi, kun taas 28 ei sellaista hyväksy. Juutalaisen puolestaan kelpuuttaisi perheeseensä 82 prosenttia.

# data[].attributes.body
https://www.hs.fi/ulkomaat/art-2000005699271.html

# data[].attributes.attachment_link.title
Satakiloinen kivenjärkäle putosi melkein vanhuksen päälle Jerusalemin Itkumuurilla - "Koko alue on vaaravyöhykettä"

# data[].attributes.attachment_link.description
Tarkastuksen tehneen arkeologin mukaan Itkumuurista voi irrota lisää kiviä.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Maallistuminen ja liberaalit arvot kasvattavat myös materiaalista hyvää. Naisia ja homoja syrjivät uskonnolliset maat ovat usein myös köyhiä.

Maallistuminen eli uskonnon merkityksen väheneminen auttaa kansankuntia vaurastumaan, toteaa tuore tutkimus.

Maallistuminenkaan ei kuitenkaan takaa vaurastumista, jos yksilön oikeuksia ja etenkin naisten oikeuksia ei kunnioiteta.

# data[].attributes.attachment_link.title
Tutkimus: Kansakunta vaurastuu, kun uskonnollisuus vähenee - ja naisten oikeudet paranevat

# data[].attributes.attachment_link.description
Maallistuminen ja liberaalit arvot kasvattavat myös materiaalista hyvää. Naisia ja homoja syrjivät uskonnolliset maat ovat usein myös köyhiä.

# data[].attributes.attachment_link.title
Kristillinen koulu Lahdessa yhdistää uskonnon terveystietoon - Opetushallitus: Uskonto olisi pidettävä erillään muista oppiaineista

# data[].attributes.attachment_link.description
Uskontoa "erittäin vahvasti opettava" lahtelaiskoulu yhdistää maailmankatsomustaan muun muassa terveystietoon ja historiaan. Pysyvää opetuslupaa ei ole vieläkään saatu.

# data[].attributes.body
New study contributes to long-standing debate about relationship between religion and prosperity

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
A shift away from religion may make countries more prosperous, according to a new study.

Using data on countries ranging from Albania to Zimbabwe, researchers analysed the relationship between values held by different nations and their GDPs.

They found that lack of religion tended to come before economic growth over the course of the 20th century - a discovery that partially answers a long-standing question about the impact of secularisation on the economy.

In the past sociologists have argued both sides. Some have suggested advances in technology and society have essentially displaced many of the functions of religion, while others argued the so-called "Protestant work ethic" contributed to the development of capitalism.

Dawkins prompts anger over 'aggressive-sounding Allahu Akhbar' tweet

A link between religion and wealth has been known about for decades, as researchers have observed that the poorest nations tend to be highly religious.

While the new research does not demonstrate a causal link between lack of godliness and economic development, it suggests that wealth is not in itself the cause of secularisation.

"Our findings show that secularisation precedes economic development and not the other way around," said Damian Ruck, the study's lead researcher at the University of Bristol.

"However, we suspect the relationship is not directly causal. We noticed that secularisation only leads to economic development when it is accompanied by a greater respect for individual rights."

Science news in pictures

For their study, published in the journal Science Advances, they used data from the European Values Survey and the World Values Survey, which have been taken since 1990 and ask a huge variety of questions about everything from family values to views on homosexuality.

To work out people's values from earlier than 1990, they looked at the views of people born in previous decades on the basis that their views would be somewhat representative of the time they were born in.

Dr Alex Bentley, a study co-author from the University of Tennessee said: "Over the course of the 20th century, changes in importance of religious practices appear to have predicted changes in GDP across the world.

"This doesn't necessarily mean that secularisation caused economic development, since both changes could have been caused by some third factor with different time lags, but at least we can rule out economic growth as the cause of secularization in the past."

Statistical analysis by Mr Ruck and his colleagues suggested that tolerance for individual rights actually predicted economic growth even better than secularisation.

Church of England to pull funds from firms that cause climate change

This suggested that tolerance is the ultimate driver of success for a society, an outcome that makes sense considering its economic benefits.

Allowing women access to divorce and abortions, for example, have both led to the inclusion of more women in the workforce over the years.

However, the researchers conceded that more work is required to test this conclusion.

"Very often secularisation is indeed accompanied by a greater tolerance of homosexuality, abortion, divorce etc," said Mr Ruck.

"But that isn't to say that religious countries can't become prosperous. Religious institutions need to find their own way of modernising and respecting the rights of individuals."

# data[].attributes.attachment_link.title
Non-religious countries experience greater economic growth, study finds

# data[].attributes.attachment_link.description
A shift away from religion may make countries more prosperous, according to a new study. Using data on countries ranging from Albania to Zimbabwe, researchers analysed the relationship between values held by different nations and their GDPs.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Yksin viime vuonna yli tuhat turvapaikanhakijaa ilmoitti kääntyneensä kristinuskoon. HS kertoi tänään sunnuntaina, mitä turvapaikanhakijoiden kristinuskoon kääntymisen taustalta löytyy. Nyt kysymme Maahanmuuttovirastosta (Migri), miten kääntymistapauksia käsitellään.

Tämä yli 90 päivää vanha arkistoartikkeli kuuluu HS Digi-tilaukseen

Saat HS Mini -tilaajana kokeilla HS Digiä maksutta

Haluatko lukea koko artikkelin?

HS Digi -tilauksella pääset lukemaan rajoituksetta tämän ja muita kiinnostavia artikkeleita

# data[].attributes.attachment_link.title
Milloin turvapaikanhakijan kristinuskoon kääntymisen aitoutta on syytä epäillä ja kuinka tarkkaan Raamattu täytyy tuntea puhuttelussa? Nämä ja kahdeksan muuta kysymystä Maahanmuuttovirastolle

# data[].attributes.attachment_link.description
Yksin viime vuonna yli tuhat turvapaikanhakijaa ilmoitti kääntyneensä kristinuskoon. HS kertoi tänään sunnuntaina, mitä turvapaikanhakijoiden kristinuskoon kääntymisen taustalta löytyy. Nyt kysymme Maahanmuuttovirastosta (Migri), miten kääntymistapauksia käsitellään. Tämä yli 90 päivää vanha arkistoartikkeli kuuluu HS Digi-tilaukseen Saat HS Mini -tilaajana kokeilla HS Digiä maksutta Haluatko lukea koko artikkelin?

# data[].attributes.body
https://yle.fi/uutiset/3-10344205

# data[].attributes.attachment_link.title
Yhdysvaltojen kongressiin valitaan ensi kertaa musliminainen

# data[].attributes.attachment_link.description
Demokraattien esivaalit voittaneella Rashida Tlaibilla ei ole syksyn vaaleissa vastaehdokkaita.