# data[].attributes.body
Atlas de disectii:

# data[].attributes.attachment_link.title
Anatomy. A Photographic Atlas - PDF Drive

# data[].attributes.attachment_link.description
Фотографической атлас анатомии показывает впечатляющие полноцветные фотографии реальных разрезов тела человека и сопроводительные схематические чертежи и диаг

# data[].attributes.body
Atlas de anatomie:

# data[].attributes.attachment_link.title
Atlas of Human Anatomy by Frank H. Netter - PDF Drive

# data[].attributes.attachment_link.description
The only anatomy atlas illustrated by physicians, Atlas of Human Anatomy, 7th edition, brings you world-renowned, exquisitely clear views of the human body with a clinical perspective. In addition to the famous work of Dr. Frank Netter, you'll also find nearly 100 paintings by Dr. Carlos A. G. Mac

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
The sphenoid bone is said to be ' butterfly-shaped '. It consists of a body, paired greater wings and lesser wings, and two pterygoid processes.

The body lies at the centre of the sphenoid bone, and is almost completely cubical in shape.

It contains the sphenoidal sinuses, which are separated by a septum - meaning that the sphenoid body is essentially hollow. The body articulates with the ethmoid bone anteriorly, and it is here that the sinuses open up into the nasal cavity.

The superior surface of the sphenoid body contains some important bony landmarks:

Sella turcica - a saddle-shaped depression. It has three parts:

Tuberculum sellae - forms the anterior wall of the sella turcica, and the posterior aspect of the chiasmatic groove.

Hypophyseal fossa - the deepest part of the sella turcica, where the pituitary gland is located.

Dorsum sellae - forms the posterior wall of the sella turcica.

Chiasmatic groove - a sulcus formed by the optic chiasm (where the optic nerves partially cross).

The sella turcica is surrounded by the anterior and posterior clinoid processes. The anterior clinoid processes arise from the sphenoidal lesser wings, while the posterior clinoid processes are the superolateral projections of the dorsum sellae. They serve as attachment points for the tentorium cerebelli, a membranous sheet that divides the brain.

Greater Wing

The greater wing extends from the sphenoid body in a lateral, superior and posterior direction. It contributes to three parts of the facial skeleton:

Floor of the middle cranial fossa

Lateral wall of the skull

Posterolateral wall of the orbit

There are three foramina present in the greater wing- the foramen rotundum, foramen ovale and foramen spinosum. They conduct the maxillary nerve, mandibular nerve and middle meningeal vessels respectively.

Lesser Wing

The lesser wing arises from the anterior aspect of the sphenoid body in a superolateral direction. It separates the anterior cranial fossa from the middle cranial fossa.

It also forms the lateral border of the optic canal - through which the optic nerve and ophthalmic artery travel to reach the eye. The medial border of the optic canal is formed by the body of the sphenoid.

There is a 'slit-like' gap between the lesser and greater wings of the sphenoid - the superior orbital fissure. Numerous structures pass through here to reach the bony orbit.

Pterygoid Process

The pterygoid process descends inferiorly from the point of junction between the sphenoid body and the greater wing. It consists of two parts:

Medial pterygoid plate - supports the posterior opening of the nasal cavity.

Lateral pterygoid plate - site of origin of the medial and lateral pterygoid muscles

# data[].attributes.attachment_link.title
Sphenoid Bone - Location - Structure - Function - TeachMeAnatomy

# data[].attributes.attachment_link.description
The sphenoid bone is said to be ' butterfly-shaped '. It consists of a body, paired greater wings and lesser wings, and two pterygoid processes. The body lies at the centre of the sphenoid bone, and is almost completely cubical in shape.

# data[].attributes.attachment_link.title
Sphenoid Bone - Definition, Location & Function - Human Anatomy | Kenhub

# data[].attributes.attachment_link.title
Sphenoid Masses in Children: Radiologic Differential Diagnosis with Pathologic Correlation

# data[].attributes.attachment_link.description
SUMMARY: Childhood central skull base masses are rare, often difficult to diagnose, and have overlapping imaging findings. In this review, we provide an overview of the epidemiology, clinical findings, and management of pediatric sphenoid bone and sphenoid sinus masses with an emphasis on imaging findings that may help to differentiate lesions.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Abstract

Many diverse pathologic processes can involve the sphenoid bone because of its complex embryologic origin. In addition to primary neoplasia, the central location of the sphenoid predisposes it to involvement by many intracranial and extracranial lesions. The presence of multiple foramina and fissures offer "paths of least resistance" that allow the spread of pathology across the skull base. Sphenoid sinus disease also accounts for a number of pathologic entities occurring in this vicinity. This article reviews the more common lesions affecting the sphenoid bone as well as their CT and MR appearance.

Similar articles

Imaging the sphenoid bone and basiocciput: anatomic considerations.

Kuta AJ, Laine FJ. Kuta AJ, et al. Semin Ultrasound CT MR. 1993 Jun;14(3):146-59. doi: 10.1016/s0887-2171(05)80076-9. Semin Ultrasound CT MR. 1993. PMID: 8357618

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
craniocerebral trauma / diagnostic imaging

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
head and neck neoplasms / diagnostic imaging

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
national center for biotechnology information

# data[].attributes.attachment_link.title
Imaging the sphenoid bone and basiocciput: pathological considerations - PubMed

# data[].attributes.attachment_link.description
Many diverse pathologic processes can involve the sphenoid bone because of its complex embryologic origin. In addition to primary neoplasia, the central location of the sphenoid predisposes it to involvement by many intracranial and extracranial lesions. The presence of multiple foramina and fissure ...

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
formează craniul. Acesta este constituit din 23 oase. Dintre acestea numai mandibula şi hioidul sunt mobile. Celelalte oase sunt fixe.
Oasele capului se împart în: neurocraniul, în care este adăpostit encefalul, şi oasele feţei sau viscerocraniul, în care sunt situate unele organe de simţ şi segmentele iniţiale ale aparatelor digestiv şi respirator.

este denumit așa datorită faptului că adăpostește sistemul nervos central.
Neurocraniul este format din 8 oase: frontalul, etmoidul, sfenoidul, occipitalul (nepereche), apoi două parietale şi două temporale. împreună ele formează calvaria sau bolta craniului şi baza craniului. Oasele neurocraniului au forme variate: unele sunt plane, altele pneumatice şi altele neregulate.

2. Osul etmoid este un os nepereche, aşezat în partea anterioară şi mediană a - 21 - bazei craniului, sub porţiunea orizontală a osului frontal. El contribuie la formarea peretelui cavităţii craniene, precum şi a foselor nazale şi orbitale şi este alcătuită dintr-o parte verticală, o parte orizontală şi două mase laterale. Partea orizontală este alcătuită dintr-o lamă osoasă aşezată în şanţul etmoidal al frontalului. Ea are o formă dreptunghiulară şi prezintă un număr mare de orificii, de unde şi denumirea de lamă ciuruită. Această lamă formează plafonul cavităţii nazale. Prin orificiile ei trec nervii olfactivi. Partea verticală este împărţită în două porţiuni: o porţiune numită apofiza crista gali şi o porţiune numită lama perpendiculară a etmoidului. Masele laterale sunt formaţiuni osoase situate pe părţile laterale şi inferioare ale lamei ciuruite, în interiorul lor se găsesc săpate nişte cavităţi numite celulele etmoidale

3. Osul sfenoid este un os nepereche aşezat în partea centrală a bazei craniului, între etmoid şi frontal. Osul sfenoid este alcătuit din următoarele părţi: corpul sfenoidului, aripile mici, aripile mari şi apofizele pterigoide. Corpul sfenoidului are o formă neregulată, cuboidală. Pe faţa superioară se observă o adâncitură, depresiune - numită şaua turcească, în care este adăpostită glanda hipofiză. În corpul sfenoidului se găsesc două cavităţi, numite sinusuri sfenoidale, care comunică cu fosele nazale. Aripile mici sunt două lame osoase de formă triunghiulară aşezate în plan orizontal. Aripile mari sunt două formaţiuni osoase ce se desprind de pe feţele laterale ale corpului sfenoidului; ele prezintă trei feţe: o faţă cerebrală, care contribuie la formarea endobazei; o faţă orbitală, care ia parte la formarea peretelui extern al orbitei; o faţă temporală, care formează peretele cutiei craniene, între frontal şi temporal (fosa temporală). Apofizele pterigoide sunt două proeminenţe osoase care se desprind de faţa inferioară a corpului sfenoidului, îndreptându-se vertical în jos. Fiecare apofiza pterigoidă este alcătuită din două lame osoase (una internă şi alta externă). Între cele două lame se găseşte un spaţiu care poartă numele de fosa pterigoidă.

4. Osul occipital este un os nepereche situat în partea mediană, posterioară şi inferioară a capului. Are două feţe antero-superioare (endocraniană) şi postero-inferioară (exocraniană) şi patru margini. Faţa endocraniană prezintă fosele cerebeloase, fosele cerebrale, protuberanta occipitală internă. Faţa exocraniană prezintă protuberanţa occipitală externă, liniile occipitale superioare şi inferioare. Osul occipital are forma unui segment de sferă, prezentând în partea sa inferioară un orificiu ovalar - gaura occipitală - care realizează comunicarea între cavitatea craniană şi canalul rahidian. Occipitalul este alcătuit din patru părţi: partea bazilară, două părţi laterale şi scuama occipitalului. Partea bazilară sau corpul, apofiza bazilară este situată anterior față de gaura occipitală. Pe faţa exocraniană se află - 22 - tuberculul faringian, pe care se insera aponevroza faringiană (ce formează peretele superior al faringelui), iar pe faţa endocraniană se observă un şanţ numit clivus, în care se află bulbul rahidian şi puntea. Părţile laterale sunt două formaţiuni osoase neregulate aşezate lateral, de o parte şi de alta a găurii occipitale. Pe faţa exocraniană a părţilor laterale se află condilii occipitali. Scuama occipitalului este situată înapoia găurii occipitale, reprezentând cea mai mare parte a osului occipital. Ea are două feţe, una endocraniană, care vine în raport cu creierul mare şi cu creierul mic, şi alta exocraniană, care vine în raport cu pielea şi muşchii capului.

5. Osul temporal este un os pereche aşezat în partea inferioară şi laterală a cutiei craniene și participă la formarea bazei craniului şi a calotei craniene. Osul temporal este alcătuit din trei părţi; partea pietroasă, timpanică şi scuama temporalului. Partea pietroasă sau stânca temporalului are două feţe superioare şi două feţe inferioare şi este situată la baza craniului, între sfenoid şi occipital şi are forma unei piramide. Faţa anterioară a stâncii temporalului se află pe endobaza craniului, iar faţa inferioară, pe exobaza craniului. Pe faţa anterioară a osului temporal se observă o mică scobitură - impresiunea trigemenului - în care se află ganglionul nervului trigemen. Pe faţa posterioară se găseşte orificiul endocranian al conductului auditiv intern. Faţa inferioară a stâncii temporalului este neregulată, prezentând depresiunea numită fosă jugulară. Partea timpanică a osului temporal este situată pe faţa exocraniană a temporalului. Este formată dintr-o lamă osoasă, curbată în sus şi alcătuieşte trei sferturi din orificiul conductului auditiv extern. Scuama temporalului este o lamă osoasă aplatizată, are două feţe şi patru margini, de formă aproape semicirculară, situată în partea superioară a osului temporal. Pe faţa exocraniană a scuamei temporalului se află o proeminenţă osoasă, numită apofiza zigomatică, şi o depresiune numită fosa mandibulară.

număr de 15. Ele se grupează formând cele două maxilare. Maxilarul superior este alcătuit din 13 oase. Acestea sunt: cornetele inferioare, lacrimalele, nazalele, maxilele, palatinele, zigomaticele (toate pereche) şi vomerul, singurul nepereche. Maxilarul inferior este alcătuit dintr-un singur os, mandibula, care este şi singurul os mobil al scheletului capului. Al 15-lea os, hioidul, cu toate că este situat la nivelul gâtului, se studiază împreună cu oasele feţei. Oasele viscerocraniului sunt unele pneumatice şi neregulate, altele plane.

3. Osul zigomatic sau osul malar este un os pereche aşezat în partea superioară şi laterală a feţei, El are o formă neregulată, prezentând două feţe (una internă şi alta externă), patru margini şi patru unghiuri. Faţa externă vine în raport cu pielea şi cu muşchii feţei, formând umărul obrazului. Faţa internă intră în constituţia fosei temporale.

4. Osul lacrimal este un os pereche aşezat pe peretele median al fosei orbitale, are forma unei lame dreptunghiulare, formând împreună cu apofiza frontală a maxilarului canalul nazolacrimal.

5. Osul nazal are forma unei lame dreptunghiulare. Faţa externă a nazalului este acoperită de piele, iar cea internă formează o parte din peretele superior şi lateral al fosei nazale.

6. Cornetul nazal inferior este un os care se prezintă ca o lamelă osoasă de formă triunghiulară. El este fixat printr-o margine de peretele extern al fosei nazale, iar - 24 - cealaltă margine o are liberă. Între cornetul nazal inferior şi peretele lateral al fosei nazale se află un spaţiu, numit meatul nazal inferior.

7. Vomerul este un os nepereche aşezat în plan median. Marginea lui superioară se articulează cu faţa inferioară a corpului sfenoidului. Prin marginea lui inferioară vomerul se articulează cu lama perpendiculară a etmoidului formând porţiunea osoasă a septului nazal.

Maxilarul superior
este un os nepereche aşezat în partea inferioara a craniului visceral, fiind singurul os mobil al scheletului capului. Ea este formată din trei părţi: un corp şi două ramuri. Corpul mandibulei are forma unei potcoave aşezate cu convexitatea în partea anterioară. Pe faţa anterioară, externă a corpului mandibulei, pe linia ei mediană se află o proeminenţă osoasă, numită simfiza mentonieră iar lateral, câte un orificiu pe unde ies nervii şi vasele mentale, numit gaura mentonieră. Tot pe faţa anterioară se află pe fiecare parte câte o creastă, numită linia oblică externă pe care se insera muşchi. Pe fata posterioară, internă a corpului mandibulei se găsesc: mici proeminențe aşezate de o parte şi de alta a liniei mediane, numite apofizele genii superioare şi inferioare pe care se inseră muşchii geniogloşi şi geniohidieni); câte o creastă osoasa, numită linia oblică internă sau milohioidiană, pe care se insera muşchiul milohioidian; o depresiune aşezată deasupra liniei milohioidiene, numită foseta sublinguală, care vine în raport cu glanda sublinguală; o altă depresiune aşezată dedesubtul liniei milohioidiene, numită foseta submandibulară, care vine în raport cu glanda salivară submandibulară. Pe marginea superioara a corpului mandibulei se observă opt scobituri, numite alveole dentare, în care se fixează dinţii arcadei dentare inferioare. Ramurile mandibulei se prezintă ca nişte lame osoase de formă aproape patrulatere care continuă corpul mandibulei, formând cu acesta un unghi, numit unghiul mandibulei sau gonion. În partea superioară se află condilul mandibulei care formează împreună cu cavitatea glenoidă a temporalului articulaţia temporo-mandibulară.

# data[].attributes.attachment_link.description
formează craniul. Acesta este constituit din 23 oase. Dintre acestea numai mandibula şi hioidul sunt mobile. Celelalte oase sunt fixe. Oasele capului se împart în: neurocraniul, în care este adăpostit encefalul, şi oasele feţei sau viscerocraniul, în care sunt situate unele organe de simţ şi segmentele iniţiale ale aparatelor digestiv şi respirator.

# data[].attributes.attachment_link.title
Acland's Video Atlas of Human Anatomy: Sphenoid Bone (new)