# data[].attributes.body
1. לדעתי משפט זה מתאר את היחסי הגמול בין הריאלי לחלום. בין הדבר המושג ובין הדבר שאי אפשר להשיג. דבר מושג הוא ממשי וקיים והבלתי מושג יכול להתקיים רק בדמיון. הגמול ביניהם יוצר גם את הקיום של האחר וגם את הדרך לצאת מהכליאה של ההיגיון.
2. המשפט מפיח את היצירה בכך שגורם לקורא לחשוב על המציאות ולהטיל ספק על הקיים. האם הוא קיים באמת ואיך הפך קיים כמו שהוא עכשיו. דבר המגדיל את הסקרנות ואת הדמיון גם כן.
3. לדעתי קאמי בחר דווקא במשפט זה כי ככה הוא מצליח לתאר את העולם בצורה הגיונית ובלתי הגיונית ביחד ובכך הוא הופך את העולם לאנושי. ברגע שהעולם אנושי הקורא יכול להתחבר ולקשר אל חיוו שלו ובכך להעביר ביקורת, להזדהות ולקחת לחיוו שלו לקחים.

# data[].attributes.body
1. לדעתי, המשפט מתאר את האפשרות להעביר לקוראים תחושות ורגשות מסוימים לגבי מקרים שאינם מציאותיים, באמצעות שימוש במטאפורות או השוואות שקשורות למקרים מציאותיים.
בנוסף, המשפט מבקש מהקוראים להטיל ספק בהיגיון.
2. המשפט מאיר את היצירה בכך שגם הספר מעודד את הקורא לחשוב מעבר למילים, ולגבש דעה משלו לגבי אמינות האירועים והשאלה האם מדובר במטאפורה או לא.
3. לדעתי, קאמי בחר דווקא במוטו זה בכדי להדגיש לקוראים את העובדה שספרו משמש כיותר מסיפור בעל רצף התרחשויות, אלא גם ככלי להעברת ביקורת על החברה.

# data[].attributes.body
1.לפי מה שהבנתי, דניאל דפו מסביר שלנסות להציג משהו באמצעות הדמיה , סיפור של דבר אחר, לא שונה מלהציג משהו שקים באמצעות דבר שאינו קיים.
2. הוא מאיר את היצירה כי המשפט של דפו מדבר על ניסיון להסביר משהו באמצעות משהו האחר, וזה באצם מה שקאמי עושה.
3. לפי דעתי קאמי בחר במשפט הזה מהסיבה שהוא מודה כי לנסות להציג את השואה באמצעות מגפת הדבר זה כמעט לא אפשרי והוא מבין את זה אבל בכל זאת עושה את זה.

# data[].attributes.body
1.המוטו של דניאל דה פו מביע הקבלה בין שתי השוואות. האחת היא ההקבלה בין שני סוגי כליאה מציאותיים הגיוניים והשניה כליאה בין המציאות למטאפורה.
2.המשפט גורם לקורא לתהות אם ההתרחשויות בסיפור מציאותיות או שמדובר במטאפורה/סאטירה. בנוסף זה גורם לקורא לתהות איזו ביקורת מנסה להעביר הכותב ומה היא משמעות ההתרחשויות ביצירה.
3. לפי דעתי קאמי בחר במשפט הזה כיוון שספרו "הדבר" לא מתאר התרחשויות מציאותיות אלא ביקורת על ההתנהלות של החברה והממשלה בזמן מגפה. הביקורת על ההתנהלות של החברה והממשלה בעת המגפה מביעה גם ביקורת על החברה והממשלה בכלל. יש גם סיכוי שהביקורת הייתה כלפי ההתנהלות של הממשלה והחברה בעת מלחמת העולם השנייה. הקונספט הוא שמדובר במטאפורה.

# data[].attributes.body
1. אני מבין ממשפט זה שדניאל דה פו טוען שההיגיון בהצגת שני דברים שונים ומציאותיים לא נופל מההיגיון בהצגת דבר מציאותי על ידי דבר שאינו מציאותי.
2. לדעתי, המשפט מאיר את היצירה באופן המעורר ספק לגבי האמיתות שלה. בתור קורא, הדבר יוצר בלבול משום שלא מובן האם כוונת הכותב היא שהמאורעות מציאותיים או שהם רק מהווים מטאפורה/ביקורת.
3. לדעתי, קאמי בחר דווקא במוטו הזה כדי להראות שהסיפור מציג מאורעות לא מציאותיים, שנועדו לשרת את מטרתו להעביר ביקורת ומסר לקוראים, כמו למשל, הצגת המאבק בין האתיקה של הצדק לאתיקה של החמלה.

# data[].attributes.body
1. כיצד את/ה מבין/ה משפט זה?

אני מבין את המשפט בתור זה שצריך להטיל ספק בהיגיון כי אין היגיון. הוא אומר שלפי "ההיגיון" אפשר להציג סוג מסוים של כליאה באמצעות סוג אחר של כליאה וזה בדיוק אותו היגיון (שלא קיים אולי) להציג משהו שקיים במציאות באמצעות משהו שלא קיים במציאות או להיפך.

2. כיצד הוא מאיר את היצירה?

המוטו מאיר את היצירה כי הוא הציג משהו שקיים במציאות באמצעות תיאור של עלילה של משהו שלא קיים במציאות כי הדמויות מומצאות. ביצירה המחבר השתמש בפרטים ספרותיים דימיוניים אבל שילב אותם עם מידע שנראה מדעי ואותנטי. הוא משלב בין הדברים  האלה וככה הוא נותן לסיפור אמינות מצד אחד אבל מצד שני גורם לנו לחשוב שיש כאן דברים מעבר.

3. מדוע לדעתך בחר קאמי דווקא במוטו זה?

לדעתי קאמי בחר במוטו הזה כי הוא רצה שמצד אחד נסתכל על הרומן בתור משהו מדעי ואמיתי שיכול לקרות ומצד שני הוא רצה שנסתכל על זה גם בצורה ספרותית וניתן לזה משמעויות של מעבר למחלה פיזית. הוא רצה שנראה את כל הרמזים וכל הביקורת החברתית ושכל אחד מאיתנו יקח את הפרשנויות שלו כי לא כמו מדע יש פה גם שטח אפור. אולי זה יגרום לנו להבין שדווקא מה שמומצא מראה לנו את המציאות כי המציאות לא הגיונית.

# data[].attributes.body
1. לדעתי, המשפט מבקש מהקורא להטיל ספק במשתמע. כלומר, הוא בא להשוות בין השימוש במטאפורה או דימוי לבין עצם קיומם של דברים בהם אנו מאמינים.
2. לדעתי המשפט מאיר את היצירה בכך שהוא פעם נוספת, מעודד את הקורא לשפוט ביתר תשומת לב ולפקוח את עיניו בעת הקריאה. הוא מעודד את הקורא לבחון אותה ואת עצמו, לשים לב מתי המידע שהספר שותל בו נופל מין ההיגיון האנושי, ומתי הולך יד ביד עם המציאות.
3. לדעתי קאמי בחר במשפט הזה כיוון שהמשפט, בדומה לספרו של קאמי "הדבר", מביעים ביקורת רבה על המוסר האנושי והתפיסה שלנו כבני אדם בנושא האין והישנו.

# data[].attributes.body
א. לדעתי, משפט זה מקביל ומשווה בין שני מקרים. הוא טוען שהצגת כליאה, קושי, מכשול מסויים על ידי קושי אחר, הגיוני באותה מידה כמו הקבלת תופעה קיימת ומציאותית, לתופעה מומצאת, בדיונית, שלעולם לא התרחשה.
ב. המשפט מאיר על היצירה בכך שמייצר שאלות ותהיות לגבי הכרוניקה המתוארת בסיפור - בין היתר האם היא אכן התרחשה, או שמא היא בדיונית ונועדה לבסס את המשל והמסר שקאמי רוצה להעביר.
ג. אני סבורה כי קאמי בחר במוטו הזה כדי לנמק את בחירתו בסיפור כרוניקה שלא התרחשה. אולי בתור התנצלות על כך שסיפר סיפור דמיוני שלא מבוסס היסטורית, ואולי בתור הבהרה שזוהי אינה כרוניקה מציאותית, אלא משל על החיים.

# data[].attributes.body
1. אני מבין ממשפטו של דניאל דה פו כי אין כל בעיה בהצגת סוג אחד של כליאה על ידי אחר, למרות שאנו לא רגילים להצגה שכזו. המשפט מצדיק את עצמו בהשוואתו את הצגת הכליאה להצגת כל דבר הקיים במציאות על ידי אחד שלא קיים - את סוג זה של השוואה אנו רגילים לראות כל יום ברוב היצירות הספרותיות והסרטים.
2.על פניו נראה שהמוטו אמור לחזק את הנכתב בספר, אך למעשה הוא רק מעורר אצלי שאלות ותהיות אודותיו. כי אם קאמי הרגיש צורך להשתמש במוטו המגונן על בחירתו לכתיבת הבדיה שביצירתו הכמעט היסטורית, זה סימן שהוא בעצמו אינו לגמרי שלם עם בחירה זו.
3.בהמשך לתשובתי האחרונה, אני חושב שקאמי הרגיש ״מרמה״ באיזה שהוא מובן, בהכנסתו מוטיבים ספרותיים ופרטים שאינם נאמנים למציאות לתוך יצירתו. לכן בחר במוטו שיצדיק את מעשיו, וכך ישכנע את עצמו כי אין פסול במעשיו. אני, אגב, לא חושב שיש ב״שכתוב ההיסטוריה״ ביצירות ספרותיות דבר פסול. מה גם שהדבר אינו מתיימר להיות כל האמת.

# data[].attributes.body
1. לדעתי, משפט זה מנסה להוכיח שניתן להציג תופעה קיימת על ידי אירוע שאינו קיים במציאות, הוא מייצר השוואה בין אירוע קיים  לדבר שאינו קיים, ניתן לראות זאת כאשר נאמר ״מידת ההיגיון... אינה נופלת ממידת ההיגיון שבהצגת..״ ישנה השוואה ברורה בין הפעולות של הקיים שיש בו מן האמת למומצא החסר אמת. דבר אחד אינו נופל מההיגיון של הדבר השני.

2. משפט זה מאיר את היצירה באופן המטיל ספר במתרחש,הוא נותן עמדה גבוה למציאות ונותן תחושה מערערת האם הכתוב הוא אמת או רק משמש כאמצעי להעברת המסרים או תופעה בסיפור.

3. לדעתי, אלבר קאמי בחר דווקא במוטו זה בכדי ״לאזהיר״ את הקורא, שהכתוב אינו מעביר באותו האופן את המציאות הנוראית והסבל שהיה באמת, הוא מבקש מהקוראים לחשוב יותר על מה שהם קוראים ועל המסרים המועברים, לשנות את הפרספקטיבה המוכרת והרגילה שלהם ולדמיין את המציאות. הוא לוקח רעיון (שאינו מציאותי) ובכך מעביר את הקיים.

# data[].attributes.body
1. אני מבין את המוטו בצורה הבאה-  ההגיון שבהצגת כליאה על מנת לתאר כליאה אחרת שווה ואולי עולה על מידת ההיגיון שבהצגת דמיון על מנת לתאר מציאות. כלומר, ניתן להשתמש בסיפורים דמיוניים על מנת לתאר תופעות אמתיות.

2. המוטו מתאר במעורפל את עלילת הספר, ובכך מאיר על היצירה. בספר, קאמי מספר על הכליאה הדמיונית של תושבי אוראן עם הדבר, וכך הוא מכין אותנו ומעורר את סקרנותנו.

3. קיימות השערות רבות הטוענות שקאמי כתב את הספר בהשראת השואה ועל מנת להעלות את המודעות סביב המאורעות הנוראים. לדעתי, קאמי בחר במוטו הזה מכיוון שהוא מתלכד עם הכתוב בספר ועם מטרת הכתוב- באמצעות מאורעות פיקטיביים (הדבר שבאוראן), שבמקרה הזה עוסקים בכליאה והשמדה, קאמי מצליח לתאר ולהטות את תשומת ליבו של הקורא אל מאורעות אמתיים (השואה שבאירופה), שגם הם עוסקים בכליאה והשמדה.

# data[].attributes.body
1) לפי מה שהבנתי המשפט אומר שהצגת הרעיון של כליאה אחת באמצעות כליאה אחרת זה כמו להציג כל דבר קיים באמצעות דבר פיקטיבי, כמו מטאפורה אני חושב. לא הצלחתי להבין אם זה כאילו סרקסטי או לא...
2) "הדבר" הושפע לא מעט ממלחמת העולם השנייה, המשפט אולי משווה את הכליאה שהייתה במלחמת העולם השנייה (השואה למשל) לכליאה הפיזית של הדמויות ב"הדבר".
3) לדעתי קאמי בחר במוטו הזה בשביל להבהיר או בעצם רק לרמוז לנו שהסיפור שהוא מספר לא באמת קרה ושהוא נועד בין היתר בשביל להסתכל כאילו מבחוץ על סיטואציה אחרת של כליאה, לפי מה שהבנתי הוא רוצה שנדע שזה לא העולם האמיתי אלא אמצעי ספרותי שמאפשר לו (ולנו) לבחון את העולם האמיתי מבחוץ. קצת כמו שכתוב בסוף הסיפור על איוב מהתנך "ורק משל היה".

# data[].attributes.body
1. אני רואה במשפט זה ניסיון הצדקה. הוא מציג בפנינו מעשה שנשמע הגיוני ומובן - הצגת סוג מסויים של כליאה על ידי סוג אחר. כלומר, שימוש במאורע קיים כדי להסביר מאורע קיים אחר ולהבין אותו לעומק. בהמשך הוא מקביל את ההצגה הזו להצגת כל דבר אשר קיים במציאות על ידי דבר שאינו קיים במציאות. למעשה, משפט זה מצדיק את אופן הפעולה השני שהוא מציג - ואומר כי בדיוק כמו שאפשר להציג מאורע קיים באמצעות מאורע קיים אחר, אפשר להציג מאורע קיים באמצעות מאורע שאינו קיים במציאות (על מנת להוסיף רובד נוסף בהבנה, להציג אותו מנקודת מבט נוספת ועוד).

2. בתור קוראת, משפט זה מעלה אצלי שאלות ותהיות לגבי אמינות הכתוב בספר, שכן קיימת אפשרות שהמאורעות המתוארים בו הם רק כלי בידי הכותב. אם כך, הם נכתבו על מנת להעביר מסרים לקוראים שאינם בהכרח קשורים למאורעות עליהם מסופר.

3. לדעתי, קאמי בחר במוטו זה על מנת להתוודות בפני הקוראים כי הסיפור שיקראו אינו סיפור עלילה רגיל, אלא, הוא נועד להעביר מסר מסויים לקוראים, ביקורת על המציאות (על ידי הצגה של מאורעות שאינם קיימים במציאות). כמו כן, באמצעות משפט זה הוא מעורר את הקרואים להיות אקטיבים במהלך הקריאה. התפקיד שלהם הוא להבין את הביקורת הנסתרת מתחת לסיפור העלילה הסוחף.

# data[].attributes.headline
דניאל בוסקוביץ'

# data[].attributes.subject
דניאל בוסקוביץ'

# data[].attributes.body
לפי דעתי, ועל סמך המאמר, המשפט מנסה להסביר את האילוסטרציה של רעיון בדיוני אל המציאות. כלומר, האפשרות להציג אותו נשענת על הסוג הקיים. מהסיבה שקשה לתפוס רעיון מקורי ללא בסיס ריאליסטי. כלומר, שני הסוגים, המציאותי ולא המציאותי, על מנת שיהיה היגיון בהצגת הרעיון החדשני.
2. אני חושבת שהמשפט הזה מעביר בבהירות את העובדה שהמציאות החדשה עם המגפה, היא חסרת תקדים, וכולאת את המציאות שהייתה קיימת עד לפני המגפה. כלומר, קיים איור של הנורמה, אשר מתעוות עם הרעיון של המגפה למציאות אחרת.
3. לפי דעתי, קאמי החליט לבחור את המוטו הזה מפני שהוא רוצה מאיתנו, בתור קוראים לקחת את הרעיון שלו, ולתת לו לזלוג אל המציאות שהייתה קיימת אז, בפוסט מלחמת העולם השניה. המשפט מייצג את המסר שהוא מעביר בספר. הוא לקח רעיון לא מציאותי בשביל להסביר תופעה קיימת.

# data[].attributes.body
1. אני רואה במשפט זה הקבלה בין שני מקרים. הראשון, נשמע לכראורה הגיוני - להציג סוג מסויים של כליאה על ידי סוג אחר של כליאה. (לדוגמה: הצגת סגר באמצעות תיאור בית סוהר). המקרה השני, נשמע מוזר ובלתי אפשרי - להציג כל דבר שקיים במציאות על ידי דבר שאינו קיים במציאות. ההקבלה בין המקרים נועדה להראות שהמקרה השני, הגיוני בדיוק כמו הראשון.

2. המשפט מאיר את היצירה באור שונה. הוא גורם לתהות האם המאורעות שיסופרו אכן קרו, ואם לא, אז מה הטעם בלספר אותם? האם הם סופרו על מנת להציג אירוע אחר שכן קרה במציאות?

3. לדעתי קאמי בחר דווקא במוטו הזה, על מנת להבהיר את כוונתו בכתיבת הרומן. כלומר, שלא התכוון רק לכתוב סיפור בו מתוארים אירועים קיצוניים, אלא להציג באמצעות אותו סיפור, אירוע אחר שכן קרה במציאות ולהעביר עליו ביקורת.

# data[].attributes.body
1. אני מבינה ממשפט זה שהצגת סוג כליאה אחד על ידי השוואה וניסיון לדמות לכליאה אחרת הוא בדיוק כפי שנשווה בין הצגת מקרה, דבר, אירוע אשר קרה במציאות על ידי משהו שלא התרחש באמת. אלו שני מקרים אבל אחד מהם הוא אמיתי ובגבולות המציאות לעומת השני שיכול לפרוץ גבולות כלשהם בעקבות הקשרו לדמיון.
2. המשפט יוצר הארה בדרך שמחזירה אותנו כקוראים אל המציאות, על אף שניתן למצוא תוכן מוכר ושואב. הדרך שבה היצירה כתובה, אופי הדמויות ודרכי ההתמודדות, ציורי הנוף, והמסע המעמיק והסוחף שיכול לפעמים לשכנע אותנו שהסיפור הוא מציאותי, שהאירועים עלולים לקרות גם לנו מפני שהתיאורים ריאליסטים מאוד.
3. לדעתי, קאמי בחר דווקא במוטו זה מכיוון שעלילת הספר 'הדבר' מגוללת אירועים מציאותיים שהולכים לכיוונים מטרידים או מרגשים, ובמהלך הקריאה תמיד ישנה האפשרות שאנחנו נהפוך לקוראים סובייקטיבים. הרבה מן המאורעות אכן מציאותיים אבל חלקם גם מוקצנים לשם העברת הלקח/מסר/משל/סיפור שקאמי רוצה להעביר לנו במהלך ובסוף קריאת הספר.

# data[].attributes.body
מידת ההיגיון
שבהצגת סוג מסויים של כליאה
על ידי סוג אחר,
אינה נופלת ממידת ההיגיון
שבהצגת כל דבר שהוא הקיים במציאות
על ידי דבר שאינו קיים במציאות."

דניאל דה פו

קראו את המאמר המצורף וענו על השאלות:
1. כיצד את/ה מבין/ה משפט זה?
2. כיצד הוא מאיר את היצירה?

3. מדוע לדעתך בחר קאמי דווקא במוטו זה?

# data[].attributes.body
1)לדעתי משמעות המשפט היא שניתן להציג תחושות ורגשות של תופעה קיימת, באמצעות תופעה מומצאת, ובכך להעביר ביקורת על התופעה הקיימת הנ״ל.
2)המשפט מאיר את היצירה בכך שגורם לי כקוראת לחשוד, אולי המאורעות שאקרא עליהם בהמשך הם משל לדבר שקורה במציאות והמחבר רוצה להתייחס אליו.
3)לדעתי קאמי בחר במשפט הזה כדי להבהיר לקורא שהספר מעביר ביקורת. לא מדובר בעוד סיפור עלילתי מדומיין ורגיל, אלא סיפור שיש לו קשר למציאות ויש לנסות למצוא את הקשר בינו לבינה. לקאמי יש מסר מסויים להעביר ואחריותי כקוראת לנסות להבין מהו.

# data[].attributes.body
1. בעיניי, משמעות המשפט היא שניתן לערוך אנלוגיה בין מאורע מציאותי ע"י שימוש במאורע דמיוני בכדי לגרום לקורא להטיל ספק במאורע הקיים וייתכן שאף לגרום לו להבין את המתרחש במציאות באופן מעמיק יותר.
2. המשפט מאיר את היצירה בכך שמפיח בקוראים תחושות בלבול וחוסר וודאות, אשר מובילות אותם לחשיבה ביקורתית בעקבות הקריאה, שכן ייתכן והצגת המאורע הקיים ע"י מאורע מומצא בעלת השלכות ומשמעות נסתרת, עמוקה יותר.
3. לדעתי, קאמי בחר דווקא במוטו זה מפני שמטרתו היא לעורר את קוראיו לפקפק בכתוב, לפרש אותו באופן ביקורתי על מנת למצוא את המסר החבוי, לגלות את רבדיו השונים ולא להסתפק במוכר והידוע, מצטייר אף אלמנט הזרה: שכן באמצעות תופעה דמיונית, המציאות הופכת לזרה, לא מוכרת, ויש לפרשה מתוך המאורע המומצא.

# data[].attributes.body
1.
2.
3.