# data[].attributes.headline
שאלה א- מה הם שירי מחאה- אסוציאציות

# data[].attributes.subject
שאלה א- מה הם שירי מחאה- אסוציאציות

# data[].attributes.body
מהם שירי מחאה:

-שיר המבטא ניגוד לדעה כלשהי

-שיר המביע דעה כלפי מישהו

-שיר המבטא קבוצת אנשים המתנגדים למשהו דומה

-שיר המבטא מחאה נגד סטיגמה מסויימת

-שיר המבטא דעה שאינה פופולרית

-שיר המבטא מסר

-שיר המתנגד לסיטואציה שקורת

# data[].attributes.headline
שאלה ב- מהי שירת מחאה בשבילנו(תומר)

# data[].attributes.subject
שאלה ב- מהי שירת מחאה בשבילנו(תומר)

# data[].attributes.body
בשבילי, שיר מחאה הוא שיר שנכתב בכדי לשנות משהו שהוא לא צודק או כדי להביע דעה כלשהי דרך שיר.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מפגינים שרים שירי מחאה כנגד ביקורו של נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד באוניברסיטת קולומביה בארצות הברית

שיר מחאה הוא שיר המביע מחאה על בעיה חברתית או פוליטית. שירי מחאה עוסקים במגוון רחב מאוד של נושאים, מבעיות אישיות ועד בעיות כלל עולמיות. בין הנושאים עליהם נכתבו שירי מחאה ניתן למצוא את ה עבדות, זכויות אזרחיות, שוויון זכויות, מלחמות וכיבוש, איכות הסביבה ועוד.

לאורך ההיסטוריה של תנועות מחאה ליוו שירי מחאה את פעילותן, לתנועות רבות אף היה מגוון שירים שזוהה איתן. שיר המחאה האירופאי העתיק ביותר המתועד כיום, The Cutty Wren, ליווה את התקוממות האיכרים באנגליה בשנת 1381.

בבריטניה של המאה ה-20 חודשה המסורת של שירי מחאה פוליטיים בשנת 1958, כאשר התנועה לפירוק נשק גרעיני ארגנה מצעד לאורך 53 ק"מ, מ כיכר טרפלגר עד לאולדרמסטון, כמחאה על השתתפותה של בריטניה במרוץ החימוש האטומי ובניסויים גרעיניים. מצעד המחאה עודד מוזיקאים צעירים לכתוב שירים חדשים כתמיכה בצועדים, חלקם מקוריים וחלקם שירי עם שחוברו להם מילות מחאה.

בעשור הראשון של המאה ה-21, שירי מחאה החלו להופיע ב רשתות החברתיות. בגלל התפוצה הרחבה של הרשתות, השירים יכולים להיות רבי השפעה. לדוגמה ב-2009 פרסם זמר צעיר בשם דייב קרול שיר מחאה על יונייטד איירליינס, וגרם לירידה חדה במניות החברה.

בישראל, הקשר בין מחאה פוליטית וחברתית ובין שירה, ימיו כימי הנביאים, שמחו כנגד עוולות תקופתם, למשל עמוס.

ניתן לציין את שיריו הפוליטיים של נתן אלתרמן שחלקם עסקו במחאה, כמו גם את שירת אבות ישורון ו אלכסנדר פן.

מבין האנתולוגיות שיצאו מאז מלחמת לבנון הראשונה, ניתן לציין את האסופה ואין תכלה לקרבות ולהרג, שנערכה בידי פרופ׳ חנן חבר ב-1983, אסופה שמציגה שירי מחאה נגד מלחמת לבנון, כמו גם את בעט ברזל, אנתולוגיית של משוררי מחאה המזוהים עם השמאל הרדיקלי שיצאה ב- 2005 ב הוצאת חרגול. בעט ברזל מציגה שירי מחאה עבריים שנכתבו בין 1984 ל-2004. העורכת טל ניצן כתבה באחרית הדבר של האנתולוגיה כך: ״חשיבותה של שירת המחאה אינה יכולה להימדד בשאלות תועלתניות-כמותיות. את העקבות שהיא מטביעה במציאות ניתן לראות לרוב רק ממרחק זמן. העמדה האתית הננקטת בשירי הקובץ הזה היא כיום עמדת מיעוט. ואולם לאורך ההיסטוריה, גם הלא-ישראלית, יצירות ספרות מבטאות את האסור ואת המהפכני, ומקדימות - ומקדמות - את התקבלותו. המסר של שירי מלחמת לבנון, שהתקבל אז בהתעלמות, בבחינת "הכלבים נובחים והשיירה עוברת", היום הוא כמעט נחלת הכלל, כמו הביטויים השגורים "מלחמת יש-ברירה" ו"הבִּיצה הלבנונית". יום יבוא וגם שירי האסופה הזאת ייקראו כקול השכל הישר בעידן חשוך.״

בתחום החברתי, ניתן להזכיר את האסופה אדומה שיצאה ב- 1 במאי 2007 והכילה משוררים מוכרים כמו רוני סומק לצד אנונימיים ולצד מוזיקאים כמו דן תורן. באוגוסט 2007 נוסד האתר אתר שירה חברתית, המפרסם שירי מחאה חברתיים. במהלך מבצע עופרת יצוקה בעזה 2008 יצא קובץ השירה לצאת ועורר תגובות שונות, שחלקן ביקרו את הוצאת הספר בזמן שהחיילים לוחמים בשטח.

בשנת 2010 יצאה האנתולוגיה אל תגידו בגת, גם כן בעריכת חנן חבר. היא אסופה של שירה עברית שנכתבה בין החודשים ינואר 1948 ודצמבר 1958, ואשר בשירים המופיעים בה נוכחות עקבות הנכבה הפלסטינית. אריאל הירשפלד כתב עליו: ״ הקובץ הזה מביא שירה עברית שנכתבה מ-1948 ועד 1958 - המגיבה על הנכבה הפלסטינית - ובין השירים משולבים תשעה דברי עדות שנאספו מפי פלסטינים ופלסטיניות שחיו כאן לפני 1948 ועברו את הגירוש. הדבר הבולט בקובץ השירים המהודר הזה לפני הכל הוא מיעוטם של השירים הללו, כחמישים, שנאספו מכל הספרים ועיתוני התקופה ההיא, והם כמעט כל מה שנאמר על הנכבה בתחום השירה העברית. אחד הדברים המרתקים (והמדכאים) בקובץ, גם אם אינו מפתיע, הוא העובדה שהרצון לראות את אסונם של הפליטים והמגורשים והיכולת למצוא לו ביטוי כרוכים בהשקפה הפוליטית של המשוררים. חנן חבר, במבוא לקובץ, ערך ניתוח פוליטי מבריק למקבץ השירים הזה, כשהוא מזכיר בכל מקרה את שיוכו המפלגתי של המשורר ואת סדר היום הרעיוני העומד מאחורי פירושו את הנגלה לפניו".

בשנת 2014 יצאה האנתולוגיה הדו-לשונית שתיים, אנתולוגיה ליצירה עברית וערבית צעירה ועכשווית, בעריכת: תאמר מסאלחה, תמר וייס-גבאי, אלמוג בהר. היא כוללת שירה ופרוזה. עדנה שמש כתבה עליה בהארץ ספרים: ״ על רקע הלאומנות הגוברת, האנתולוגיה הדו-לשונית "שתיים" היא מעשה דמוקרטי, המנסה ליצור הקשר משותף לשתי קהילות החיות זו לצד זו״.

בשנת 2019 יצאה האנתולוגיה היהודית-הומניסטית ואהבתם, שהוקדשה לטלי לטוביצקי. היא אופיינה בידי יובל גלעד כך: ״בעוד מחאה נפוצה מהצד השמאלי של המפה הנה נגד הכיבוש, נגד מלחמות לבנון ועוד, הרי שכאן הנושא הוא מחאה נגד תהליכי הפאשיזציה שעוברים על היהדות במדינת ישראל״, ובידי יותם ראובני כך: ״אנתולוגיה שערך אורי וייס מצליחה לעורר מחשבה מחודשת על היחסים בין יהדות להומניזם, לקלף מהם סממנים שגויים ולהציג שירים נהדרים של דליה רביקוביץ, חנוך לוין, אלי אליהו ואחרים״.

משוררי מחאה רבים הגיעו ומגיעים מהשמאל, וניתן להזכיר את יצחק לאור, מקסים גילן, תמיר גרינברג, דליה רביקוביץ, את אהרן שבתאי ואת אנשי גרילה תרבות. יש לציין גם שני כתבי עת לשירת שמאל רדיקלי: ״מטען״ בעריכת מקסים גילן, ולאחר מכן בעריכת יוסי גרנובסקי ורומן ווטר, ו״מטעם״ בעריכת יצחק לאור. מהימין, ניתן להזכיר את אורי צבי גרינברג, אברהם שטרן ("יאיר"), זאב ז׳בוטינסקי, ומשוררים בני זמננו כגון צור ארליך ומשוררי משיב הרוח. כמו כן, משוררות עוסקות ב שירה פמיניסטית מחאתית, דרך כתב העת נגה שנסגר (למשל המשוררת שז) ומשוררים שונים בקיפוח על רקע עדתי, דרך כתב העת הכיוון מזרח (למשל ארז ביטון). גם תוכנית הרדיו שירת מחאה, בהגשתם של עמיר עקיבא סגל ו שלומי בן עטר בתחנת כל השלום היא תוכנית בה עולים לדיון שירי מחאה שונים ובה התארחו כמה מהמשוררים הבולטים בנושא שירת המחאה העברית.

בתחום הפזמון גם כן ניתן לציין מוזיקאים שכותבים שירי מחאה מימין ומשמאל, כמו אביב גפן, עמיר בניון, נעמי שמר, חוה אלברשטיין, אריאל זילבר, שלום חנוך, הדג נחש ועוד. לעיתים, כתיבה ו/או ביצוע של שירי מחאה או בעלי תוכן שנוי במחלוקת מביאה לפגיעה מסחרית ו/או חברתית ביוצרים שבוחרים לעשות זאת.

מה הקשר בין המוזיקה המזרחית ושירת מחאה, מתי שמואלוף, בספרו "ממזרח יתפרץ הר געש", הוצאת עיתון 77, 2020.

עודד אסף, בסוף השירים צומח עץ מוזר, באתר הארץ, 1 באפריל 2010

מיכל חי, עכבר העיר אונליין, שירי הזיכרון מאז ועד היום: מה קרה ליפי הבלורית והתואר?, באתר הארץ, 21 באפריל 2015

שי סגל, ‏השיר הזועם: 10 שירי מחאה ענקיים שעדיין עושים צמרמורת, באתר "Time Out ישראל", 21 בנובמבר 2018

עמוס הראל, מתי המוזיקה השחורה תמצא את ההימנון למחאה הנוכחית בארה"ב?, באתר הארץ, 11 ביוני 2020

מהו המיטב של שירת המחאה בישראל? ראיון עם עמיר סגל, יקום תרבות, 2022

שירי מחאה, דף שער בספרייה הלאומית

אתר שירה חברתית

# data[].attributes.attachment_link.title
שיר מחאה - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
שיר מחאה הוא שיר המביע מחאה על בעיה חברתית או פוליטית. שירי מחאה עוסקים במגוון רחב מאוד של נושאים, מבעיות אישיות ועד בעיות כלל עולמיות. בין הנושאים עליהם נכתבו שירי מחאה ניתן למצוא את ה עבדות, זכויות אזרחיות, שוויון זכויות, מלחמות וכיבוש, איכות הסביבה ועוד.

# data[].attributes.headline
שאלה ב- מהי שירת מחאה בשבילנו(ליאן)

# data[].attributes.subject
שאלה ב- מהי שירת מחאה בשבילנו(ליאן)

# data[].attributes.body
מחאה בשבילי היא דרך להעביר מסר, לחלוק את הרגשות והדעות שלך עם האחר, דרך להעלת מודעות. ואפילו להציג דעות שלא פופולריות או לפתוח נושא חדש שלא הועלה לפני. מחאה מראה על יחודיות והבאת עצמך אל האחר. דרך להביע את עצמך, דרך לשיר את הרגשות שלך ובכך גם לעשות את מה שאתה אוהב בדרכך.

# data[].attributes.headline
שאלה ב- מהי שירת מחאה בשבילנו (אלעד)

# data[].attributes.subject
שאלה ב- מהי שירת מחאה בשבילנו (אלעד)

# data[].attributes.body
שיר מחאה בשבילי זה שיר שבו יש כעס לגבי איך שדברים עובדים בעולם / במדינה / באזור מסוים / קהילה מסוימת, או שיר ששואל את הדרך שבה דברים עובדים. אני מאמין ש חשוב לשאול איך דברים עובדים בעולם, אם לא שואלים איך דברים עובדים, אז לא היה התקדמות. לדוגמה אם סטיב ג'ובס לא שאל למה אנחנו משתמים בכפתורים פיזיקליים אז לא יהיה לנו טלפונים עם מסכי מגע.

# data[].attributes.headline
שאלה ב- מהי שירת מחאה בשבילנו(עמית .ב.)

# data[].attributes.subject
שאלה ב- מהי שירת מחאה בשבילנו(עמית .ב.)

# data[].attributes.body
שירת מחאה בשבילי היא שירה שמבטאת התנגדות כלשהי על נושא מסויים.
שירה שבה המשורר מבטא את דעתו על נושא מסויים ואולי גם מוחא על נושא מסויים. לפעמים משוררים משתמשים בשירי מחאה בכדי לעלות מודעות לנושא כלשהו, כמו שבשיר המחאה ״קו העוני״ המשורר מעלה את המודעות למושג קו העוני. בשירת מחאה ניתן להביע את דעתך ולהראות כיצד אתה מרגיש כלפי נושא מסויים

# data[].attributes.headline
שאלה ב- מהי שירת מחאה בשבילנו (הילה)

# data[].attributes.subject
שאלה ב- מהי שירת מחאה בשבילנו (הילה)

# data[].attributes.body
שירת מחאה בשבילי היא סוג שירה שמדברת על בעיות בחברה ומנסה לגרום לאנשים לחשוב עליהן, שירת מחאה נותנת הזדמנות לכותב השיר להעביר מסר מסוים בעזרת מילות השיר, והיא יכולה לעזור לחולל שינוי בחברה על ידי העלאת המודעות לנושאים שונים, ונתינת השראה לאנשים המקשיבים לשיר לעשות שינוי.

בנוסף לפי דעתי שירת מחאה לרוב כוללת התנגדות לנושא מסוים כמו סטיגמות חברתיות, אי-שוויון חברתי ועוד נושאים שונים שעל פי הכותב דורשים התייחסות ושינוי.

# data[].attributes.headline
שאלה ג- מהי המחאה בכל שיר שלמדנו(נקמת הילד המגמגם)

# data[].attributes.subject
שאלה ג- מהי המחאה בכל שיר שלמדנו(נקמת הילד המגמגם)

# data[].attributes.body
נקמת הילד המגמגם- רוני סומק
מחאה היא פעולה או ביטוי של רצון לשינוי. מחאה נעשת בדרכים שונות כדי להביע דעות, דרישות או תחושה על נושא מסוים.
המחאה באה לידי ביטוי בשיר הזה בכך שבשיר רוני סומק מציג בעיה שהטרידה אותו בילדותו. הוא מספר על בעיית הגמגום ממנה סבל, שהקשתה עליו מאוד, וציין שהיום כשהוא בוגר הוא התגבר על הקושי וכבר מסוגל לדבר.
המחאה בשיר היא הקושי שלו לדבר, שהוא לא יכול להביע את עצמו ואת רגשותיו (לילדה שישבה לידו בכיתה). הוא מוחה על הקושי שלו ועל הדרך שהקושי הזה גרם לו להרגיש וניסה לעלות מודעות למצבו בעזרת שיר. נוסף על כך, מחאה זו מעבירה מסר, מסר שבו הוא גם מספר שעל כל קושי אפשר להתגבר וכל בעיה אפשר לתקן.

# data[].attributes.headline
שאלה ד- מסר משותף של חברי הקבוצה המביע מחאה+ מם

# data[].attributes.subject
שאלה ד- מסר משותף של חברי הקבוצה המביע מחאה+ מם

# data[].attributes.body
אנחנו בחרנו את המחאה של משפחות החטופים להחזיר את אהובם מעזה מכיוון שאנחנו חושבים שהמחאה הזאת חשובה ביותר משום שלכל משפחות החטופים מגיע שיקיריהם ישובו הביתה ולכל החטופים מגיע לחזור הביתה. אנו חושבים שמחאה זו נוגעת בכולנו מכיוון שהאנשים שברגעים אלו נמצאים בעזה הם חלק מהעם שלנו ואנו צריכים לעשות כל מה שביכולתינו כדי שישובו הביתה. מאז ה7 באוקטובר 253 אנשים מהעם שלנו נחטפו לעזה, חלקם ילדים, מבוגרים, הורים, חיילים, תינוקות, נשים וגברים. חלק מהחטופים זכו לשוב הביתה אבל 134 אזרחי ישראל עדיין בשבי, איננו יודעים מה מצבם והיכן הם נמצאים אך מה שאנו כן יודעים זה שמאז אותו יום ארור המדינה לא חזרה לעצמה והיא לא תחזור לעצמה עד שכל אחד ואחת מהחטופים ישובו הביתה לשלום בריאים ושלמים.

בחרנו במם הזה מכיוון שבתמונה אנו רואים אם המחבקת את שני ילדיה ומחזיקה עוגת יום הולדת. ניתן לראות מן המם את הגעגוע של המשפחה אל אב המשפחה החטוף בעזה ומכך אנו רואים את הקושי של משפחות החטופים המתגעגעות אל אהובם וכך אנו ממחישים את המסר שלנו.

# data[].attributes.headline
שאלה ב- מהי מחאה בשבילנו(רוני)

# data[].attributes.subject
שאלה ב- מהי מחאה בשבילנו(רוני)

# data[].attributes.body
שירת מחאה בשבילי היא שירה שבאה להביע מחאה על בעיה חברתית כלשהי או פוליטית, היא באה להעביר מסר לגבי דעה או נושא מסוים. שירת מחאה עוסקת במגוון של נושאים מבעיות אישיות ועד בעיות עולמיות, היא באה להעביר בדרך מיוחדת את הנושאים שעליה היא מדברת ואת הדעות שחושב הכותב.

# data[].attributes.headline
שאלה ג- מהי המחאה בכל שיר שלמדנו(קו העוני)

# data[].attributes.subject
שאלה ג- מהי המחאה בכל שיר שלמדנו(קו העוני)

# data[].attributes.body
קו העוני- רוני סומק

מחאה היא למעשה התנגדות וערעור, הבעה של התנגדות לדבר מסויים.

בשיר קו העוני של רוני סומק, הוא מספר על חווית הילדות שלו, ילד שגר בצריף שנמצא בשכונה שאמרו עלייה מעברה. הילד מדבר על הילדות שלו ומספר שמבחינתו הם חיו בצורה רגילה, מכיוון שהוא לא הכיר אחרת.

מעברה היא בעצם ״ישוב קליטה״ לאנשים שעלו לארץ ישראל בשנות ה-50, מקום מגורים זמני עד שיזכו לקבל בית מגורים רגיל בארץ ישראל.

בשיר הסופר הוא למעשה ילד המוחא על המושג ״קו העוני״, מושג שבעזרתו הגדירו את אנשי המושבה, הוא מוחא ואומר שאנשים רבים ״מותחים קו״ מטאפורי, קוראים לו בשם ״קו העוני״ ומגדירים את אנשי המושבה מתחת לקו, ואז מי שמוגדר מתחת ״לקו העוני״ מוגדר גם בתחתית המעמד החברתי והתרבותי, למעשה ״מוחרם״.

# data[].attributes.headline
שאלה ג- מהי המחאה בכל שיר שלמדנו(יא2)

# data[].attributes.subject
שאלה ג- מהי המחאה בכל שיר שלמדנו(יא2)

# data[].attributes.body
יא2- טונה

מחאה היא מעשה אשר מבטא ביקורת או חוסר הסכמה לגבי נושא מסוים כדי להשיג שינוי.

בשיר יא2 טונה חוזר לימי התיכון שלו, ומספר על תחושותיו הקשות מזמנו כנער בבית הספר.

המחאה באה לידי ביטוי בשיר יא2 בכך שבשיר טונה מציג את ההתנגדות שלו למערכת החינוך הנוכחית, על שיטת הלימוד ועל המורים.

בשיר טונה מביע את המחאה שלו לכמה דברים ספציפיים כמו זה שמכניסים אותנו לתוך קופסא כמו בובות וכמו רובוטים, החומר המלומד אינו רלוונטי, מערכת החינוך מחנכת אותנו לדיכוי יצירתיות, מגדירים אותנו לפי ציונים, לא החליפו מקצועות מתקופת הפלמ"ח ועוד.

המטרה של המחאה בשיר זה להעביר את המסר שמערכת החינוך חייבת להשתנות וללמד אותנו איך להתמודד עם החיים שבחוץ במקום ללמד אותנו לוותר על מה שחשוב לנו ״כשעמדתי על שלי אמרו לי שב שב שב״, להחליף את המקצועות ליותר רלוונטיים, לחנך אותנו להעז ולנסות, ללמד אותנו מהם הדברים שבאמת חשובים בחיים ושציונים יבשים הם אינם הדבר הכי חשוב.

# data[].attributes.headline
שאלה ג- מהי המחאה בכל שיר שלמדנו(שיר קנייה בדיזינגוף)

# data[].attributes.subject
שאלה ג- מהי המחאה בכל שיר שלמדנו(שיר קנייה בדיזינגוף)

# data[].attributes.body
שיר קנייה בדיזינגוף- ארז ביטון

‏המשורר מגיע מהפרבר הקטן לתל אביב העיר הגדולה הוא מנסה למצוא במקום שבו יקבלו אותו כמו שהוא. הוא קונה חנות בדיזינגוף וחושב שכך יוכל להשתקע בעיר ולהתחבר לחברה החדשה אך הוא מתאכזב כאשר לא מקבלים אותו כמו שהוא, ״ והבתים עומדים כאן עליי גבוהים כאן עליי והפתחים הפתוחים כאן בלתי חדירים לי כאן.״ הכותב מבין שמקומו בחברה התל אביבית קשור למעמד הכלכלי שלו, לכמה כסף יש לו ואיזה מותגים הוא יכול לקנות. הכותב מגיע לרוול שהוא בית קפה אליו מגיעים אנשים מפורסמים והוא מסמל את חברת השפע. הכותב מנסה למצוא מקום ברוול, גם מקום ישיבה וגם מקום שיקבל אותו אבל הוא לא מוצא עם אנשים שפה משותפת. ״כדי למצוא מקום ברוול אבל… אני שואל את עצמי מי הם האנשים ברוול… אני לא פונה לאנשים ברוול.״ הכותב מוחא על זה שלא מקבלים אותו כמו שהוא, שמה שחשוב זה המצב הכלכלי ולא מי הבן אדם. הכותב הגיע לתל אביב עם חלום שמתנפץ כאשר הוא פוגש במציאות המאכזבת.

# data[].attributes.attachment_caption
התמונה שצילמנו בבית הספר(שלטי החטופים)

# data[].attributes.headline
שאלה ה- תמונה שצולמה בבית הספר+ טקסט טיעון המסביר את הכוח המשותף של התמונה והמם

# data[].attributes.subject
שאלה ה- תמונה שצולמה בבית הספר+ טקסט טיעון המסביר את הכוח המשותף של התמונה והמם

# data[].attributes.body
המחאה שאנו בחרנו היא המחאה למען החזרת החטופים, מחאה זו היא חשובה לכולנו מכיוון שהאנשים שעדיין שם בעזה הם חלק מאיתנו, חלק מהעם שלנו, כל אחד ואחת מאותם האנשים שעדיין שם חשוב למישהו, בין אם זה ילד של מישהו, אם זו ילדה של מישהו, אם זה אב של מישהו, אם זו סבתא של מישהו או אם זו אם מישהו, כולם חשובים וחסרים לנו!

למשל במם אנו רואים משפחה ובה שני ילדים ואמם החוגגים יום הולדת לאב המשפחה החטוף בעזה, החטיפה של אב המשפחה הרסה אותם, אנו רואים שהם אינם שמחים ומאוד מתגעגעים, כל מה שהם רוצים זה שהוא ישוב הביתה בריא ושלם.

ובתמונה אנו רואים את כל הנשים, הגברים, הילדים, התינוקות, הסבים והסבתות וכל אחד מאנשי עם ישראל אשר עדיין נמצאים בעזה, וחלק מן האנשים שזכו לחזור הביתה, כל אחד ואחת מאותם האנשים בתמונה חשוב למישהו, לכל אחד מהם יש משפחה שמתגעגעת אליהם, שנהרס להם החיים וכבר לא יכולים לחכות עד שיחזרו הביתה.

אומנם במם אנו רואים מקרה ספציפי של משפחה שאיבדה את אב המשפחה אך לכל אחד ואחד מאותם אנשים שנמצאים עדיים בעזה יש משפחה שמתגעגעת אליהם, שנהרס לה החיים וכבר לא יכולה לחכות עד שיחזרו הביתה.

אסור לנו לשכוח את הכאב של משפחות החטופים ועלינו לעשות על מה שביכולתינו כדי להשיב את אהוביהם הביתה בריאים ושלמים כמו אותם חטופים ברי מזל שזכו לחזור הביתה אל משפחותיהם.

# data[].attributes.headline
שאלה 2 - סיכום כתבה (תומר)

# data[].attributes.subject
שאלה 2 - סיכום כתבה (תומר)

# data[].attributes.body
מאז החטופים שנחטפו על ידי חמאס ב7.10.23 היו מספר מחאות והפגנות למענם ולמען משפחותיהם, לאחרונה הייתה מאחה על ידי משפחות החטופים שחסמה את כבישי איילון בתל אביב, המחאה הייתה בשביל קיום עסקה להחזרת החטופים ולמחאה הגיעה עדינה משה, חטופה ששוחררה משבי חמאס ואמרה בנאומה "הדגל הזה לא שלי", במקביל התקיימה מאחה בקפלן נגד הממשלה. המשטרה עצרה רבים - ביניהם שניים ממובילי מאחה "אחים לנשק"

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בצל המו"מ בקאטר, מטה משפחות החטופים קיים הערב הפגנה בסימן "לא חוזרים בלי עסקה". עדינה משה, ששוחררה משבי חמאס בנאום נוקב: "הדגל הזה לא שלי". במקביל, התקיימה מחאה נגד הממשלה בקפלן. המשטרה עצרה רבים - ביניהם שניים ממובילי מחאת "אחים לנשק"

העצרת למען החטופים: עימותים בין שוטרים למוחים בהפגנה בדרך בגין / ניב אהרונסון

בעיצומן של שיחות המו"מ על עסקת חטופים שנערכות בקטאר, הפגנת מטה המשפחות התקיימה הערב (שבת) בכיכר החטופים שבתל אביב - ובמקביל, הפגנות נגד הממשלה ולמען קביעת מועד לבחירות לכנסת.

המפגינים למען הקדמת הבחירות ירדו וחסמו את נתיבי איילון ודרך בגין, ותוך מספר דקות פונו על ידי שוטרים. השוטרים ביצעו במקום מעצרים רבים ודחפו את המפגינים במעלי המחלף, בניסיון לפנותם מהכביש. בין העצורים - שניים ממובילי אחים לנשק, סא"ל במיל' דרור ארז מסיירת מטכ"ל, ורס"ן יובל הרצל מפלס"ר 7.

"חג הפורים השנה מתקיים בעת בה עדיין מוחזקים 134 חטופים וחטופות בשבי החמאס. נציין את החג בעצרת המרכזית ובקריאת המגילה", מסרו במטה משפחות החטופים בהזמנה לאירוע. "משפחות החטופים והמוני הישראלים שיגיעו לכיכר החטופים, יעבירו מסר למשלחת המו"מ הישראלית: "לא חוזרים בלי עסקה! כי אין מצווה גדולה יותר מפדיון שבויים".

בעצרת נאם חבר הכנסת לשעבר יזהר שי, שבנו נפל ב-7 באוקטובר ובשבוע שעבר קרא לשחור מחבלים תמורת השבת חטופים. "שחררו את הרוצחים המתועבים והביאו את החטופים הביתה. קחו את מי שלקח ממני את הבן שלי וגם את החיים שלי על הדרך, הביאו הביתה את האנשים שלנו" כתב אז באומץ ב-X.

לצידו, נשאה דברים גם תמר צוהר, סבתו של החטוף עומר נאוטרה, ונדב רודאיף, בנו של החטוף ליאור רודאיף. כמו כן, הרב דוד סתיו, יו''ר ארגון צהר, נשא תפילה לשלום החיילים ושחרור החטופים, והרב יוני לביא מוביל את קריאת מגילת אסתר על בימת העצרת.

מפגינים למען הקדמת הבחירות חוסמים את איילון / ארז הראל

השר לשעבר יזהר שי, שבנו סמ"ר ירון אורי שי, נפל במתקפת ה-7 באוקטובר אמר בנאומו בעצרת: "אין ניצחון יש רק הפסד אחד גדול כל עוד לא חזרו כל החטופות, כל החטופים, כולם". שי פנה לבנו המנוח: "אתה אינך איתנו נוני שלי, אבל התקווה שלנו של כולנו היא לראות את החטופות והחטופים שבים הביתה כי אז נדע אנחנו אמא ואבא וכל המשפחה האוהבת שלך נוני, אז נדע כל המשפחות של מאות הגיבורים שמסרו את נפשם שלא מתו לשווא, שלא רק הצלתם חיים, אלא גם תצילו את התקווה של כולנו לחזרתם הביתה של החטופות והחטופים".

עוד הוסיף האב: "בשמך נוני שלי, אהוב נפשי, גיבור של אמא ושל אבא, בשמך ובשם כל המשפחה שלנו שכל כך מתגעגעת אלייך, אני ניצב כאן היום כדי לחזק את ידי ראש הממשלה וקבינט המלחמה בבואם לקבל החלטות קשות מנשוא. יש לך את הזכות המוסרית והחובה המנהיגותית לשלם את המחיר הנדרש כדי להביא את כולם הביתה עכשיו".

תמר צוהר, סבתו של החטוף עומר נאוטרה, שעלה מארה"ב התגייס לצה"ל ונחטף על ידי מחבלי חמאס, אמרה בעצרת: "עומר החליט בגיל 18 שבמקום להמשיך את הלימודים באוניברסיטה שהתקבל אליה כמו המון צעירים בני גילו, הוא החליט לבוא לארץ ולהתנדב. עומר כמו עומר הולך על הכי גבוה שאפשר. הוא לא ילך לשום כיוון חוץ מאשר לשירות קרבי ועומר משרת בשריון. אולי אנשים ביניכם בקהל ראו בשבת את הכתבה על הטנק של עומר ואנשי הצוות שלו".

"מה אני אגיד לכם? אנחנו עוברים ימים לא קלים ואנחנו מחכים לאות ולסימן מעומר ומכל שאר החטופים שיחזרו אלינו כמה שיותר מהר", שיתפה הסבתא, "אני קוראת מכאן למקבלי ההחלטות לקבל החלטות אמיצות כדי שנראה פה כמה שיותר מהר את כל החטופות והחטופים. כמה שיותר מהר. עומר הוא נכד לניצולי שואה משני הכיוונים. אין ספק שרק אנחנו בדרישה חד משמעית מכל מקבלי ההחלטות שיקבלו החלטות אמיצות וידאגו להביא את כולם אלינו כמה שיותר מהר".

עדינה משה, שורדת שבי חמאס ששוחררה אחרי 49 ימים בעסקת החטופים נאמה גם כן הערב. "אני פונה אל ראש הממשלה שהוא עדיין שלי, אתה ממשיך לזנוח אותנו, התנהגות שלא מקובלת לא ביהדות שלנו ולא בשום מקום אחר. זה לא יתכן שהמדינה שלי ממשיכה להתעלם מהשבויים. זה הדבר הכי נורא שאי פעם חשבתי שיכול לקרות כאן. זה לא יכול להיות".

עדינה הוסיפה: "לא אכפת לי מי המושל, לא אכפת לי, הם כבר לא שלי אף אחד. אף אחד מהם לא שלי והדגל הזה הוא לא שלי".

הפגנה נוספת למען שחרור החטופים התקיימה בירושלים. מפגינים צעדו הערב מבית הנשיא לעבר כיכר פריז שבבירה, סמוך למאהל משפחות החטופים בבלפור, בדרישה לחתימת הסכם מיידי להחזרתם.

ג'ון גולדברג פולין, אביו של הירש, שנחטף ממסיבת הנובה בעודו פצוע, נאם ואמר: "פורים מהווה עבורנו נקודת מפנה בהיסטוריה היהודית - רגע של 'ונהפוך הוא' בו יצאנו מאפלה לאורה, אני עומד כאן עם תקווה שגם אנחנו עוד נוכל להפוך את הפור שנפל ולראות את החטופים בבית. "אני מבקש לשלוח את המסרים של מרדכי: אל תדמו בנפשכם להימלט מחדר המשא ומתן, כי מי יודע האם לעת כזאת הגעתם למלכות!" הוסיף.

בשבוע שעבר, נפגשו נציגי משפחות החטופים עם ראש הממשלה ורעייתו, זאת חודש וחצי לאחר הפגישה האחרונה ביניהם. כעשרים משפחות הוזמנו לפגישה. בפגישה חזרו והדגישו משפחות החטופים בפני ראש הממשלה את חשיבות הפגישות עמו ועם חברי קבינט המלחמה, וביקשו שהפגישות אלה יתקיימו באופן קבוע. עוד הוסיפו כי "העיתוי לשחרור החטופים הוא קריטי, ואסור לו לפספס את ההזדמנות הקיימת על השולחן. זו אחריותו ומחויבותו לשחרר את כלל החטופים, החיים והנרצחים".

# data[].attributes.attachment_link.title
משפחות החטופים מחו בדרך בגין בת"א; מפגינים נגד הממשלה חסמו לסירוגין את כבישי איילון - וואלה! חדשות

# data[].attributes.attachment_link.description
בצל המו"מ בקאטר, מטה משפחות החטופים קיים הערב הפגנה בסימן "לא חוזרים בלי עסקה". עדינה משה, ששוחררה משבי חמאס בנאום נוקב: "הדגל הזה לא שלי". במקביל, התקיימה מחאה נגד הממשלה בקפלן. המשטרה עצרה רבים - ביניהם שניים ממובילי מחאת "אחים לנשק"

# data[].attributes.headline
שאלה 2- סיכום כתבה(אלעד)

# data[].attributes.subject
שאלה 2- סיכום כתבה(אלעד)

# data[].attributes.body
בזמן הפסקת אש בין ישראל לבין חמאס, 13 חטופים הוחזרו לארץ. אחת מהם היא יפה אדר.היא נולדה לפני 85 שנה בפתח תקווה, יפה קיבוציניקית שהפכה לסמל של המלחמה. היא החליטה שחמאס לא ישברו אותה. בראיון היא אמרה: "אני לא ידעתי שאני אעבור 49 יום, אני אחזור כמו שאני". היא החליטה, למרות כל מה שהיא עברה היא רוצה לחיות את החיים שלה, ללא פחד.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
השבוע ימלאו בדיוק שלושה שבועות לחזרתה מהשבי ויפה אדר זוכרת הכל - וגם רוצה לספר. במעונה הזמני במלון קטן בהרי ירושלים, היא פוגשת את אילנה דיין לשיחה פתוחה, ומתארת בפניה את יומן השבי שלה: מה עברה שם, במשך כמעט חמישים ימים, בלב עזה. "אני חושבת שזה יהיה חלק מהריפוי שלי", היא מסבירה.

יפה אדר הפכה לסמל במלחמה הזו: תמונתה נלקחת על הקלנועית שלה לתוך הרצועה, מוקפת במחבלים, כשהיא זקופת קומה, היא בלתי נשכחת. היא נולדה בפתח תקווה לפני 85 שנה, והלכה עם בני הגרעין שלה לקיבוץ ארז, ולפני 56 התיישבה בניר עוז. היא עבדה בבית התינוקות ובמרפאת השיניים, נצמדה לאדמת הקיבוץ הקשה- ורק כששומעים אותה מבינים איך דווקא על האדמה הזו נבראו הכוחות שהחזיקו אותה בשבי חמאס כמעט 50 ימים.
הצלחת לישון בלילה הראשון אחרי שחזרת לארץ?
"אני עד היום לא מצליחה לישון. כנראה שאני פוחדת להירדם. אני לוקחת כדורי שינה ולא מצליחה. זאת לא בעיה של הדורים, זאת בעיה שלי".
ואם היית יכולה למחוק את החמישים יום האלה מהזיכרון היית מוחקת?
"האמת שלא. אני חושבת שזה ביגר אותי. אבל אני חושבת שלמדתי משהו על עצמי, שלא ידעתי".
כוח הישדרות? הרי את זה ידעת.
"אני לא ידעתי שאני אעבור 49 יום, ואני אחזור כמו שאני".

זה קורה כשהיא כבר מוחזקת בתוך בית בלב רצועת עזה: על מסך הטלוויזיה מופיעה נכדתה אוריאן, וארבל - הנין שלה. "הראו לי קטע שאורייאן מתראיינת ואומרת שארבל בכה, והוא רוצה את סבתא יפה", היא נזכרת. "הם (המחבלים) שמחו שיש להם מישהי שהייתה בטלוויזיה. סלבריטי. אבל נתנו לי קצת לראות ולא יותר. לא היה לי לא רדיו, לא טלוויזיה לא כלום. כדי להעביר את הלילות, עשיתי לעצמי חיים שכאלה. עברתי בראש על החיים שלי".

"עשיתי גם מצעד הפזמונים", היא מתארת. "אני נורא אוהבת את בוצ'לי. כל בוקר זימזמתי את בוצ'לי, ואמרתי אלוהים, אולי זה יהיה לי יום טוב. אבל זה לא קרה. כשחטפו אותי, זה היה שבת בבוקר עם פיג'מה, לא ידעתי מה קורה עם המשפחה שלי. העדכון האחרון שקיבלתי היה שזוהר - הנכדה שלי שגרה בקיבוץ - מבקשת עזרה. ועם זה חייתי 50 ימים".

תמיר, הנכד שלה בן ה38, נחטף לעזה. "אנחנו לא יודעים כלום עליו. מי שהיה לידו בניר עוז, איננו כבר. אנחנו לא יודעים באיזה מצב תמיר. ואנחנו כל כך מבקשים ורוצים את תמיר בבית. כבר אתמול, לא רק מחר. אלא כבר אתמול, בבית. אני ממש דואגת לו".
את זוכרת את השלב שהם נכנסים לממ"ד?
"כן. הם נכנסו והחזיקו אותי שלא אברח, ורצו כסף. לקחתי אותם לחדר שינה, היה לי שם תיק ואמרתי קחו. ואז לקחו אותי בכוח. החזיקו אותי בידיים, הושיבו אותי ונסענו".
את זוכרת מה עובר לך בראש?
"הייתי מנותקת. אולי אמרתי להם עזבו אותי אבל לא היה לי באמת מה להגיד להם. הם היו המונים. את לא מאמינה כמה המונים הם היו. אני מתפללת לשמוע איזה הליקופטר צבאי, מסוק, שירה משהו. התמונה הזו שהביטחו לנו 'גדר לא עבירה'. איזה גדר? הכל היה שטוח".
מה שלא ידעת אז הוא שמדינה שלמה צפתה בסרטון אחד, שרואים בו קיבוצניקית לא צעירה, עם מבט ממזרי עשוי מפלדה. ומזהים שבתוך סיטואציה של חוסר אונים - את מחזיקה את עצמך.
"בזכות הילדים שלי. שהם ידעו, יראו, שאני שם בשבילם. אני לא אשבר. תהיו גאים בי, אני לא נשברתי. אמרתי לעצמי אני לא אתן להם לשבור אותי. את התענוג של לראות אותי פוחדת אני לא אתן להם. לא בכיתי, לא הזלתי דמעה".

"בתוך עזה הגעתי לבית שהיה בית יחסית עזוב, אף אחד לא גר שם. הייתי בחדר לבד. זה או לשכב, או לשבת. ללכת להסתובב אין".
את מצליחה בכלל לעצום עין?
"לא. יומיים לא הצלחתי לעצום עין. בלילה השלישי כבר לא יכולתי, נרדמתי, מותשת לגמרי".
בשלב הזה את לא רואה אף אחד?
"חוץ מהשומרים ששמרו עליי. עשרים וארבע שבע".
ואת מנסה לברר איתם מה הולך לקרות איתך?
"הם לא ענו לי. גם השמות שלהם, כולם קראו להם מחמוד, זה לא השם האמיתי שלהם. גם בעלת הבית, פעם בשלושה ימים היא באה לעזור לי להתרחץ, היא אמרה 'אסור לי להגיד לך את השם'."
ניסית לשאול אותה?
"בטח. ניסיתי לדבר איתה"

יפה מספרת שהייתה קרובה לעמדת ירי. "כשירו, המיטה רעדה. ממש רעדה".
וכשהיו הפצצות שלנו, ידעת שזה הפצצות שלנו?
"לא".
וכשהיו הפצצות מה עשו השובים שלך?
"שמעתי שהם פותחים את הדלת הראשית, והיה שקט."
ואמרת לעצמך, 'אולי הם בורחים'?
"לא יודעת. באיזה שלב הם חזרו, ואז הייתי רגועה. כשהם לא היו, פחדתי להיות לבד".
איך מעבירים את היום?
"המון המון מחשבות. אני כתבתי בימים הראשונים מכתב מחאה אני קוראת לזה לביבי. הוצאתי את כל מה שיש לי. שני עמודים, צפופים צפופים. אבל קרעתי אותו. קרעתי אותו להרבה הרבה פתקים. לא רציתי שייפול לידייים שלהם."
שהם לא יידעו כמה את כועסת על ראש הממשלה שלך?
"שלא יידעו. אני אמרתי 'אני לא מתעסקת בפוליטיקה', נמנעתי מלדבר פוליטיקה. שאלו אותי, אמרתי להם 'אני חקלאית אני לא מדברת, אני לא פוליטיקאית'".
מה הם ניסו לברר?
"ביבי, וכל מה שהולך בארץ. מה דעתי. לא רציתי, אמרתי 'אני לא נכנסת לזה'".
ואת לא רצית להטיח בהם משהו?
"לא. את יודעת, זה די מפחיד. מי רצה להיתקל בהם? את לא יודעת איך התגובה שלהם תהיה".

אחרי שבועיים שהיא מעבירה לבד לגמרי, בחדר השומם, היא מועברת בלי הסבר, ובלי הודעה מוקדמת, למקום מסתור אחר, במתחם בית חולים ברצועה. "מכניסים אותי לחדרון ואז אני רואה אנשים מוכרים, אבל כל אחד עם שמלה, לא לבושים כמו שאנחנו רגילים".

מתחת לבגדים שניתנו להם על ידי אנשי החמאס היא תגלה מעוז קטן של ניר עוז בלב עזה. "את כולם הכרתי, ההרגשה כבר הייתה אחרת לגמרי, את לא לבד. רותי מונדר היא שכנה שלי, בית ליד בית, למעלה מעשרים שנה".

רותי מונדר נמצאת שם יחד עם נכדה אוהד ובתה קרן. היו שם גם שני גורן וגם דורון כץ ושתי בנותיה הקטנות, כולם בחדר אחד צפוף. עכשיו יתברר שהאזור הזה בבית החולים הופקע בעצם לצורך החזקת השבויים. יפה יודעת שמשפחת קוניו, עם שתי התאומות בנות השלוש, היו שם, וגם חברים אחרים מניר עוז. "הם היו בחדר. אפילו לשירותים, אם היינו צריכים ללכת, הם לא נתנו לנו. זאת אומרת, אם הם היו בשירותים, אנחנו היינו צריכים לחכות בדלת סגורה, כדי שלא יהיה בינינו איזה שיח או מבט".

נפשה נקשרה בנפשו של איתן יהלומי, שחבר אליהם אחרי שהיה 16 ימים בבידוד מוחלט בשבי. "איזה ילד נהדר, מופלא. יש לי בעיות עם הכליות, לא יצאתי הרבה לשירותים. ילד בן 12 שואל אותי 'יפה, למה את לא הולכת עם כולם'? לא נתקלתי בהרבה ילדים עם טוב לב כזה".
היו שיחות במהלך היום?
"המון שיחות. לי יש בעיה, שאני קצת לא שומעת טוב. עכשיו אני עם מכשיר שמיעה, אבל לא היה לי שם, אז פחות השתתפתי בשיחות מפני שאת לא שומעת. בקקופוניה כזאת אי אפשר לשמוע הכול. אבל כן, היו המון שיחות, מהבוקר עד מאוחר בלילה".
מה מקבלים לאכול?
"פיתה. דקות דקות כזאת, עם חבילת גבינה. מקבלים פעם ביום, תחלקי את זה בוקר וערב. צהרים יש מגשיות עם אורז וחתיכת בשר שגם אנחנו צריכים לחלק. היו לנו שני ילדים צעירים, ברוך השם, את פחות אוכלת כדי שהילד יאכל, יהיה שבע. הייתה תקופה, בעיקר כשהפציצו את בית חולים שיפא, שכמעט לא היה אוכל. הילדות הקטנות של דורון בוכות, 'אמא אני רוצה לאכול, אני רעבה'. היו ימים שלא היה לנו מה לאכול. אבל העיקר שחזרנו.
שאלתם את עצמכם מה קורה בארץ, עד כמה נלחמים עליכם?
"תיארתי לעצמי שארז, הבן שלי, נלחם. ארז גם היה לפני זה, היו הרבה מלחמות פוליטיות שארז ואני היינו מקושרים יחד"
היית פעילה במחאה?
"יותר דרך הפייסבוק. ידעתי שארז יעשה הכול אבל באמת הם נמרים, אין מלה אחרת".
טיפול רפואי כלשהו קיבלת?
"היו לי המון כדורים שלקחתי לפני, שלא קיבלתי. באופן רגיל לא קיבלתי שום טיפול. אבל היה שם רופא, שאם היינו צריכים, היו קוראים לו. הוא נתן לי איזשהם כדורים, אבל לא לקחתי אותם. מה שאני לא מכירה אני לא לוקחת"
וכשהיית שם, חשבת על זה - שיכול להיות שלא יהיה מחר?
"היו מחשבות, אבל לא ידעתי. כל יום ספרנו את הימים. אני ידעתי שב-49 יום ישחררו אותנו? ספרנו את הימים. ידענו תאריך ויום. עשינו טוטו מתי ישחררו אותנו. כשאני אמרתי חנוכה, כעסו עליי. מה, כל כך רחוק? לא הייתי כל כך רחוקה סך הכול".
והנה, חנוכה, וחלק גדול עוד לא חזרו. כולל תמיר שלך.
"כולל תמיר".
מה חשוב לך שיבינו על מה שעובר על מי שנמצא שם, שאנשים שלא היו שם לא יכולים להבין, כולל מקבלי ההחלטות?
להיות חטוף זה אומר שאתה נמצא בתופת. שאתה לא יודע מה יילד יום. היום הם נחמדים, מחר הם מתהפכים. אתה לא אתה, אתה מין משהו שהולך על שתיים, אבל אתה לא אתה.

"לפי החיוך הבנתי שמשהו קורה"

כשבארץ מתרבים הדיווחים על האפשרות לעסקה, השמועות מגיעות גם אל חטופי ניר עוז ברצועה, בהדרגה. "אחד השומרים עבד בזמנו בישראל, והוא ידע עברית עילגת", היא נזכרת, "והוא בא לספר לנו שיכול להיות שמשחררים. לפי החיוך שלו הבנתי שמשהו קורה. אבל מי ראשון, מי שני? את מי ישחררו? יש חולים גם".

ביום שישי של ה- 24 בנובמבר, יפה מבינה שאולי בשבילה זה תכף נגמר. "ב7 בבוקר העירו אותנו ואמרו תתלבשו ותהיו מוכנים", היא מתארת. "את יודעת כמה שעות חיכינו? אחר כך בא אחמד אחר, ונתן לנו שמלות אחרות וחיג'אב על הפנים סידר לנו".

מעכשיו הם מקבלים הנחיות ברורות - אף אחד לא לוקח שום דבר הביתה. "הילדים ציירו ורצו לקחת את זה - הם לא נתנו כלום לקחת. מה שהיה שישאר פה וזהו. יצאנו עם הבגדים שלם וזהו".
ואז את עולה לרכב שלהם ויש הנחיות?
"שתקו. לשבת בשקט ולשתוק. נסענו ברחובות עד שהגענו לרחבה והוא עצר. לא ידענו למה הוא מחכה. והבנות של דורון כץ ישבו בשקט ולא הוציאו הגה. עד שבאיזשהו שלב הצלב האדום היו קרובים והוא אמר לנו שאפשר להוריד את החיג'אבים. את מרגישה עם רגל אחת בבית. כבר הרגשת, הרחת, שאת באמת אולי אומרת להם שלום ולא להתראות".

שעתיים לפחות הם מחכים בתוך רכב החמאס עד שמגיע הג'יפ הלבן שאמור לקחת אותם החוצה מעזה. "הכי פחדתי מרגע החבירה עם הצלב האדום", היא מתארת. "כמויות שהסתערו על האוטו, דופקים על הדלתות וזורקים אבנים. לאורך הדרך המונים צובאים, ולכי תדעי מה הם יכולים לעשות. עד שהגענו לידיים ישראליות אמרנו ברוך הבורא, תודה לאל אנחנו בבית".

"מה שקרה לי זה שניתקתי את עצמי המהמצב. וזה מה שנתן לי את הכוחות להעביר את ה49 יום. והיה לי קצת קשה בחזרה לחזור לעצמי. רציתי לבכות, להזיל דמעה ולא הצלחתי בהתחלה".
והקשר הראשון עם המשפחה היה בטלפון?
"בא רס"ן מהצבא ועובדת סוציאלית, והיא אמרה לי 'עוד מעט תדברי עם ארז, ורד ומשה', שלושת הילדים שלי. וזה עבר לי. פתאום אמרתי: 'תגידי לי עם מי אמרת שאני מדברת?', כי לא ידעתי על משה ועל ורד".
זה פעם ראשונה שאת מבינה שהם בסדר.
"כן, ואז בכיתי. והגענו לוולפסון, וכל צומת דרכים שם חיפשתי ולא ראיתי את המשפחה שלי. עד שראיתי אותם".
מתי את מבינה משהו לגבי תמיר?
לאט לאט טפטפו לי שגם תמיר נחטף. שמו על הדלת של המחלקה תמונה שלי ותמונה של תמיר. אחר כך הורידו את שלי ונשאר תמיר וזה היה לי קשה לראות את זה. הרגשתי כאילו אני עוזבת אותו. זה הנכד הבכור שלי. הוא לא יצא לי מהראש".

"אני הולכת לבנות לי חיים חדשים", מסבירה יפה. "אני לא חוזרת לניר עוז. אני הולכת לדיור מוגן. אני עוזבת את הכל והולכת לחיים חדשים. לא רוצה מהבית כלום. מפני שזה היה קשה. אני לא רוצה לחשוב או להיזכר ב7.10. זה מחק את כל הטוב שהיה. היו חיים... הקמתי שם משפחה, חברים, ופתאום הם נעלמו. חלק אינם בכלל, חלק תחת האדמה וחלק חטופים. אני צריכה חיים חדשים".
מה את רוצה שתמיר ידע?
"תמיר, כולנו מחכים לך - כולנו רוצים לראות אותך. בוא הביתה, מספיק. ואנחנו רוצים לראות את משפחת ביבס - גם הם חסרים לנו. הגיע הזמן שכולם יחזרו, הבית שלהם פה".

# data[].attributes.attachment_link.title
N12 - יפה אדר בראיון ראשון: "החלטתי שאני לא אתן להם לשבור אותי"

# data[].attributes.attachment_link.description
היא קיבוצניקית שהפכה לסמל של המלחמה הזאת: אי אפשר לשכוח את התמונה של יפה אדר, רכובה על קלנועית בדרך לעזה, בקומה זקופה - בדיוק כפי שחזרה משם * עכשיו היא מספרת לאילנה דיין על רגעי האימה ברצועה והגעגוע לנכד שבשבי

# data[].attributes.attachment_caption
בישראל נחושים להחזיר חטופים הביתה, "גם במחיר כבד": ה'קטגוריות' והצעות המתווכים

# data[].attributes.headline
שאלה 2- סיכום כתבה (עמית)

# data[].attributes.subject
שאלה 2- סיכום כתבה (עמית)

# data[].attributes.body
בימים הקרובים צפויים להיקבע נקודות המפתח לעסקת החטופים החדשה, שיצאה לדרך עם נסיעת ראש המוסד לוורשה. בירושלים מתעקשים לכלול בעסקה נשים, חולים כרוניים(אסטמה, צילאקים ועוד..), פצועים וגברים מבוגרים, בחמאס יתעקשו על מחירים כבדים תמורתם. ישראל אמרה מה ומי היא מוכנה לתת ומה היא מצפה לקבל, החמאס עשה זאת גם כן, והמתווכים מפעילים לחץ לשחרורם ובימים הקרובים ייקבעו נקודות המפתח של העסקה. למשל, כמה אסירים ישוחררו בתמורה לחטוף אחד, מהו סוג האסירים שישראל תשחרר, ומהם גבולות השחרור, ישראל מתעקשת מאוד ולא מוכנה לחזור בה בדרישה לעסקה שתכלול את הנשים שעדיין בחיים. דברים נוספים שישראל מתעקשת עליהם: חטופים שנפגעו מירי, אנשים בעל מצב נפשי מעורער, חסרי ישע, פצועים וגברים מבוגרים. התנאי הכי חשוב מצד ישראל לעסקה הוא: אך ורק חטופים חיים.
בימים האחרונים המתווכים באים ומצעים הצעות שונות, כל אחד עם קווים אדומים משלו.
אנו צריכים להכין את התושבים והמשפחות לכך שהעסקה הקרובה תהיה קשה ומורכבת שתגרום לבעיות רבות ככל הנראה, בגלל המחירים שישראל תידרש לשלם כדי להחזיר את החטופים חיים.
בימים הקרובים יתקיימו מפגשים אינטנסיביים ומורכבים בין הצדדים ברמה ובכמות הכי גבוהה שיש, וכנראה שבמהלכם תהיה פגישה נוספת בסגנון של הפגישה שהתקיימה בוורשה. גם מצרים מעורבת, ויתקיימו פגישות עם דרגים גבוהים, גם עם בכירים מצרים.
גורמים שמעורבים אומרים שבצד הישראלי נחושים ביותר להביא לפריצת דרך ולהשיב את החטופים הביתה. הגורמים מתעקשים שצה"ל מספיק חזק, ויוכל לטפל לאחר שהעסקה תקרה להתמודד עם עם החמאס ועם ההשלכות שיהיו. העסקה, לפי מה שהם אומרים, לא תחליש אותנו או תפגע בנו, אלא להפך. ושהמוסר הישראלי והחובה שלו הם להחזיר את החטופים ועכשיו.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בימים הקרובים צפויים להיקבע נקודות המפתח לעסקת החטופים החדשה, שיצאה לדרך עם נסיעת ראש המוסד לוורשה. בירושלים מתעקשים לכלול בעסקה נשים, חולים כרוניים, פצועים וגברים מבוגרים, ואילו בחמאס יתעקשו על מחירים כבדים. בוושינגטון מאותתים: תיתכן הפוגה ממושכת. זה תלוי בחמאס

# data[].attributes.attachment_link.title
בישראל נחושים להחזיר חטופים הביתה, "גם במחיר כבד": ה'קטגוריות' והצעות המתווכים

# data[].attributes.attachment_link.description
בימים הקרובים צפויים להיקבע נקודות המפתח לעסקת החטופים החדשה, שיצאה לדרך עם נסיעת ראש המוסד לוורשה. בירושלים מתעקשים לכלול בעסקה נשים, חולים כרוניים, פצועים וגברים מבוגרים, ואילו בחמאס יתעקשו על מחירים כבדים. בוושינגטון מאותתים: תיתכן הפוגה ממושכת. זה תלוי בחמאס

# data[].attributes.headline
שאלה 2- סיכום כתבה (ליאן)

# data[].attributes.subject
שאלה 2- סיכום כתבה (ליאן)

# data[].attributes.body
בשלושת החודשים האחרונים, ישראל נתקלה באתגר גדול של מאבק כדי להחזיר את החטופים שנמצאים בשבי של חמאס בעזה.

המון ארגונים, חברות ומוסדות אקדמיים השתתפו במאמץ משותף כדי לתמוך, לעלות מודעות, ולתרום לשחרור של החטופים.

הם ביצעו פעולות שונות, התארגנו לאירועים מיוחדים, והפיצו מסרים חזקים של תמיכה והזדהות.

חברות מוכרות כמו איילון, נסטלה וטויוטה הפעילו תצוגות מרגשות ופעילויות להזדהות עם החטופים.

אנשי המקצוע והעובדים השתתפו בפעילויות משותפות ויצרו מסרים לתמיכה במאמץ להחזרתם.

חברות טכנולוגיות כמו אמדוקס ו-NSO עזרו באירועים כחלק ממאמץ להביע תמיכה נוספת ולהראות מסרי חיזוק למשפחות החטופים.

הם אירגנו פעילויות והעצימו את קשר הקהילה והתמיכה החברתית.

בנוסף לחברות, מוסדות אקדמיים רבים גם השתתפו במאבק וביצעו פעילויות לשידור מסרי תמיכה יחד עם המאבק הלאומי. הם עשו מפגנים, סמינרים ומפגשים עם משפחות החטופים כדי להביע תמיכה והזדהות.המאבק הזה מדגיש את זה שכולנו ביחד במלחמה הזאת, וכולנו עם אחד, שאנחנו מאוחדים גם ברע. ההשתתפות כ״אחד״ במאבק הלאומי להחזרת החטופים, מקרב בין כל המדינה ויוצר שלום ואחדות בימים האלו. השותפות בין העסקים, המוסדות האקדמיים והקהילה המקומית הוכיחה תמיכה חזקה במאבק המשמעותי והמרגש זה.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
היום מציינים בישראל 100 ימים למתקפה ולטבח שביצע ארגון הטרור חמאס על תושבי הדרום ב-7 באוקטובר. מדובר גם ביום ה-100 שבו 136 החטופים נמצאים בשבי חמאס בעזה. במטה משפחות החטופים יזמו השבתה של המשק הישראלי ל-100 דקות, כאות הזדהות עם החטופים והחטופות ובני משפחותיהם.

● גלנט לוול סטריט ג'ורנל: "הם רואים מה קורה בעזה. הם יודעים שאנחנו יכולים לעשות קופי־פייסט לביירות"
● המילואימניקים נקרעים: "פתאום התחיל לחלחל פחד שיסתדרו בלעדיהם"
החברות שהצטרפו ליוזמת משפחות החטופים, ופרסמו כי ישבתו ל-100 דקות:
■ לאחר שיו"ר ההסתדרות הודיע כי הוא מצטרף למהלך וקרא לכל העובדים והמעסיקים במשק להצטרף ליוזמה ולקיים עצרות תמיכה במשפחות, הודיעה קבוצת ביג מרכזי קניות, שבשבוע שעבר הובילה גם מהלך של החלפת הלוגו לצהוב כחלק מחיזוק העלאת נושא החטופים לסדר היום, כי תצטרף לשביתה סמלית של 100 דקות בשעה 11:00. לגלובס נודע כי חי גאליס, מנכ"ל ביג, שלח מכתבים לכל בעלי החנויות והדוכנים השוכרים במרכזים המסחריים, בהם הוא מפציר מהם להצטרף להשבתה בת ה-100 דקות ולאפשר לעובדיהם לצאת ולהשתתף בטקסי הזדהות. נזכיר כי בפעמים קודמות בהן ביג הכריזה שביתה או השבתת פעילות נרשמה התנגדות מצד חלק מבעלי החנויות, אולם סביר להניח שלא כך יהיה הדבר הפעם, בין אם בשל חשיבות הנושא, ואו משום שמדובר בשעה וחצי ולא ביום שלם.

■ קבוצת פוקס הודיעה כי היא תסגור כ-900 חנויות ל-100 דקות. הקבוצה מונה כ-24 מותגים, ביניהם פוקס, פוקס הום, מנגו, פוט לוקר, אמריקן איגל, ללין ועוד. "החטופים והנעדרים בליבנו ובמחשבותינו כל העת, ונעשה הכול על-מנת שלא יישכחו", מסר הראל ויזל, מנכ"ל ובעלי קבוצת פוקס.

■ תנובה הודיעה גם היא כי תשבית את מטה החברה למשך 100 דקות החל מהשעה 11:00. עם זאת המפעלים, המרלו"גים ומוקדי החברה יעבדו כסדרם.

■ משרד עורכי הדין הרצוג פוקס נאמן מצטרף להפסקת העבודה היום ולשינוי הלוגו של המשרד לחודש ינואר. "שנחזיר את כולם", נמסר מהמשרד.

■ כ-1,000 עובדי קבוצת איתוראן יקחו חלק בשביתת ההזדהות. במהלך השביתה עובדי החברה יעלו פוסטים ברשתות החברתיות לתמיכה בבני משפחותיהם של החטופים, וקריאה לכל הגורמים בישראל ובעולם לפעול מידית למען שחרור החטופים. בנוסף, כמו חברות אחרות, גם איתוראן תשתמש מעתה בצבע הצהוב בלוגו שלה בתקשורת הדיגיטלית, לאות הזדהות עם המאבק להשבת החטופים.

■ חברת טבע הודיעה גם היא כי תשבות לאות תמיכה בחטופות, החטופים ובני משפחותיהם. "חברת טבע מצטרפת ליוזמה לציון '100 ימים בשבי', שמובילים נציגי משפחות החטופים, וזוכה לתמיכה רחבה של חברות רבות במשק", נמסר. "ביום א' (14.1.24) בשעה 11:00 עובדי טבע יעצרו לרגע משגרת היום ויקשיבו לסיפור מאבקו של עובד טבע ממטה טבע בת"א יאיר מוזס להשבת הוריו, בני משפחה נוספים והחטופים כולם, משבי החמאס, בחזרה לישראל.

"בעוד אימו מרגלית מוזס, מקיבוץ ניר עוז, וקרובי משפחה נוספים (דורון כץ-אשר ובנותיה רז ואביב) הוחזרו לישראל במהלך הפעימות הראשונות, אביו, גדי עודנו נמצא בידי החמאס, שאף פרסם לאחרונה, כחלק מהמלחמה הפסיכולוגית, אות חיים מצמרר ממנו. חברת טבע מייחלת ומתפללת לחזרתם של כלל החטופים הביתה עכשיו".

■ רשת הריהוט עצמל'ה תעצור את פעילותה ל-100 דקות כהזדהות עם 100 ימי השבי בעזה. במסגרת זו היום החל מהשעה 11:00 למשך 100 דקות תופסק הפעילות בחנויות ובמשרדי המטה יתכנסו העובדים להקראת שמות החטופים.

■ חברת המובייל גיימינג הבינלאומית פלייטיקה מצטרפת גם היא לשביתת 100 הדקות, כאות הזדהות וסולידריות לציון 100 הימים של החטופים בשבי, ותחדול בזמן זה מכל פעילות עסקית קבועה. במכתב שנשלח לעובדים, קרא סמנכ"ל התפעול שלומי אייזנברג לעובדים להצטרף ולהגיע מחוץ לרחבת המשרדים, לשתף ולהביע סולידריות ותמיכה בהשבת החטופים ובבני משפחותיהם. לצורך כך, יהיה מיצג קיר ענק בדמות 100 הימים שעברו, עליו העובדים יוכלו לשתף בתחושותיהם.

■ בית ההשקעות אלטשולר שחם הודיע גם הוא כי הוא מצטרף למהלך התמיכה וההזדהות. "הבית כולו מחויב להמשיך ולהדהד את המסר להחזרת החטופים והנעדרים, אחינו ואחיותינו. בהמשך לבקשת משפחות החטופים, נעצור את פעילותנו ל-100 דקות ונמשיך לעמוד לצידם עד שישובו הביתה", נמסר מבית ההשקעות.

■ אתרי דלתא, פנטה ריי ו-FIX עצרו את הפעילות למשל 100 דקות החל מהשעה 11:00, ובפרק זמן זה לא ניתן לבצע רכישות באתרים אלו.

עצירת פעילות בניו יורק, זעקה מחוץ למפעל השרוף

■ ב בורסה לניירות ערך יקיימו טקס סגירת מסחר בשעה 16:00 בהשתתפות היו"ר פרופ' יוג'ין קנדל והמנכ"ל איתי בן זאב במסגרת יוזמת "מיליון פעמונים מצלצלים". באותו יום יוקרנו תמונות החטופים והחטופות על גבי מסכי הבורסה, בתוך ומחוץ לבניין, למשך 100 דקות. בנוסף, העובדים ישתתפו במפגש עם משפחה מניר עוז ויפריחו בלונים צהובים מחוץ לבניין.

■ קבוצת שטראוס תקיים מספר פעילויות כאות הזדהות וקריאה לשחרר את החטופות והחטופים באופן מיידי, ביניהן: גפן אילן, אשתו של עובד החברה, תשתף בחזרה מהשבי של אמה קלרה, יחד עם גבריאלה, מיה והכלבה בלה, ובמאבק להחזרתם של לואיס וסימון שעדיין נמצאים בשבי החמאס. בנוסף, באתרים הלוגיסטיים ובמפעלים תתבצע עצירה מקומית לאורך היום.

■ קבוצת שופרסל לא תשבית את הסניפים כעסק חיוני, אולם תקיים מספר פעולות שמביעות סולידריות והזדהות, הן במטה החברה והן בסניפי הרשת. בין היתר יחולקו צמידי הזדהות בסניפים שעוצבו בעיצוב תואם לצמדי הכניסה שחולקו למשתתפי פסטיבל נובה. בבניין מטה שופרסל יוצבו עמדות לחלוקת מאות חולצות שהחברה רכשה ממטה החטופים, ועליהן מופיע הכיתוב: BRING THEM HOME . כל ההכנסות מרכישת החולצות והצמידים הם תרומה למאבק להשבת החטופים.

■ חברת אלקטרה מיזוג אוויר תקיים אירוע מיוחד במהלכו יתאספו כלל עובדי החברה כשהם לבושים בפריט לבוש צהוב, ויניפו כמאה בלונים צהובים, מתוך קריאה לשחרור החטופים היקרים, וכאות הזדהות ותמיכה במשפחותיהם.

■ קבוצת סלקום הודיעה כי בשעה 10:00 תיעצר למשך מאה דקות פעילותם של מטות, מרכזי ומוקדי השירות של החברות סלקום, דינמיקה וגולן טלקום, להזדהות עם יום המאה וקריאה לחזרתם של החטופים במהרה. בנוסף, תעצור סלקום TV את השידור בערוצי הבית למשך 100 שניות החל מהשעה 10:00.

■ מותג נעלי האופנה והנוחות טבע נאות, שמיוצר בישראל בקיבוץ נאות מרדכי כ-5 ק"מ מקו העימות, מצטרף גם הוא ליוזמה. החל מהשעה 11:00 למשך 100 דקות תושבת כל פעילות החברה בישראל - במפעל, בחנויות ובאתר וגם במשרדים. במהלך 100 הדקות האלו יתכנסו עובדי החברה לשיחת הזדהות עם משפחות החטופים ולהקראת שמות החטופים.

■ חברת הצבע נירלט, שמפעלה בקיבוץ ניר עוז נשרף בשבת השחורה, תעצור את פעילותה גם היא ל-100 דקות. החברה תציין 100 ימים של כאב והמתנה לחזרתם של סשה טרופנוב, אלכס דנציג, בני משפחה של עובדי נירלט, וכל החטופים משבי חמאס בעזה.

נירלט תקיים התכנסויות בשלושת האתרים שלה כאות הזדהות וכזעקה לשחרור החטופים. ההתכנסות המרכזית מתוכננת במפעל בניר עוז יחד עם ילנה טרופנוב, עובדת החברה, שנחטפה לשבי חמאס ושוחררה. עובדי החברה יעמדו עם שלטים מחוץ למפעל השרוף ויזעקו להשבת החטופים.

■ חברת סודהסטרים תעצור החל מ-11 בבוקר את מהלך יום העבודה ל-100 דקות. במהלך ההשבתה יתקיימו במפעל ובמטה אירועי הזדהות, ביניהם הנפת תמונות החטופים ודגלי ישראל, חלוקת סרטים צהובים, הקראת שמות החטופים והשמעת סיפורו של עובד סודהסטרים ישראל גיא גלבוע-דלל, החטוף בעזה. בנוסף, ההנהלה תאפשר התארגנויות של עובדים אשר ירצו להגיע יחד כקבוצה לכיכר החטופים, לעצרות השונות לכינוסים שיתקיימו ברחבי הארץ.

■ חברת מגדל ביטוח ופיננסים מודיעה על השתתפות ותמיכה ביוזמת ההסתדרות ותצטרף לשביתה בת 100 דקות, במלאת 100 ימים למתקפת ה-7 באוקטובר.

■ במיטב בית השקעות מצטרפים לקריאה של המשפחות להצטרף לעצירה של 100 דקות במשק. בבית ההשקעות יאפשרו לעובדים שירצו בכך לקחת חלק במפגש עם גיל דיקמן, בן הדוד של כרמל גת שנמצאת בשבי. כרמל היא אחיינית של ירדן דהאן, עובד מיטב. אילן רביב, מנכ"ל מיטב בית השקעות: "אנו תומכים ומחזקים את משפחות החטופים ואת ירדן שבת משפחתו נמצאת בשבי. כולנו תקווה לראותם במהרה חזרה בבית".

■ ישראכרט מצטרפת גם היא ליוזמה וכאות תמיכה והזדהות, תפסיק פעילותה למשך 100 דקות בין השעות 11:00 ל-12:40 (פרט למוקדים הטלפוניים). עובדי החברה יפריחו 136 בלונים צהובים לציון מספר החטופים שטרם חזרו הביתה. כמו כן, תערוך החברה לעובדיה הרצאת זום עם נאור פקציארז, סמנכ"ל השיווק של דפוס בארי, ועם דור הררי, חבר כיתת הכוננות בבארי השניים יספרו על החיים בקיבוץ לפני השביעי, על הקרב עצמו ועל החיים אחרי.

■ רשת הפטיסרי דודו אוטמזגין המונה 18 סניפים תושבת למשך 100 דקות בשעה 11 בבוקר.

■ עובדי ועובדות חברת ההייטק אפלייד מטיריאלס ישתתפו בצעדה שתצא ממכון וויצמן ברחובות בשעה 11:00, בה ייקחו חלק גם בני נוער מהעיר, אל עבר מטה החטופים של העיר בקניון רחובות וישתתפו בעצרת מיוחדת שתתקיים במקום. קמפוס החברה יעוטר בסרטי ענק צהובים מגג הבניין ולאורך היום יוקרנו תמונות החטופים והחטופות על גבי המסכים הפזורים ברחבי החברה. בנוסף יתקיים מפגש וירטואלי שיהיה זמין עבור כלל העובדים שיוקדש לנושא החטופים.

■ בחברת ההייטק נובה הזמינו את העובדים שמעוניינים לקחת חלק פעיל ביום זה, להתנדב במהלך היום במטה המשפחות לשחרור החטופים. בנוסף החברה תעצור את שגרת היום ותציע לכל העובדים והעובדות להשתתף בהרצאה של העיתונאי והפרשן לענייני פלסטינים אוהד חמו, שתתקיים במשרדי נובה ותעסוק בין היתר בגורמים שהביא לפרוץ המלחמה, באופן החשיבה של הצד השני, בהזדמנויות שנקרות בדרך ובמקורות העיתונאים בתוך החמאס ובכלל."

■ בשעה 11, יקיים בנק דיסקונט בקמפוס המטה שלו בראשון לציון עצרת לציון 100 ימים למלחמה והזדהות עם משפחות החטופות והחטופים. העובדים יתכנסו לעצרת מיוחדת, שם יחשפו לסיפור האישי של עובדת הבנק שקרוב משפחתה חטוף בעזה, יהיה מופע שירה ויחולקו סרטים צהובים.

■ אוניברסיטאות המחקר (ור"ה) יקיימו ב-יום ה-100 למתקפת חמאס שורה של פעילויות הזדהות עם משפחות החטופים. הנהלות המוסדות, חברות וחברי הסגלים המנהליים והאקדמיים ואגודות הסטודנטים מבקשים לעמוד ביום זה לצד משפחות החטופים ולהצטרף לקריאה לשובם של החטופים ללא דיחוי נוסף, במהרה ובשלום. אנו אבלים על הנרצחים והנופלים ושולחים איחולי רפואה שלמה לפצועים.

■ אדמה מתגייסת למאמצי מטה המשפחות להחזרת החטופים והנעדרים. בשעה בה יעצור המשק הישראלי, תערוך החברה וובינר לכלל 1,500 עובדיה בישראל בו תתקיים שיחה עם לישי לביא מירן, רעייתו של עמרי מירן, המוחזק בשבי החמאס מאז השבעה באוקטובר. עמרי מירן, בן 46, תושב קיבוץ נחל עוז, הוא אבא, בעל, בן ואח. בנוסף, אתרי החברה בישראל, באשדוד, נאות חובב, באר שבע ואיירפורט סיטי, ייצבעו בצהוב כהזדהות עם המאבק.

■ עובדות ועובדי מרכז המחקר והפיתוח הישראלי של AT&T בחרו לציין את 100 הימים בשבי בעזה בהגעה והזדהות עם החטופים ובני משפחותיהם בכיכר החטופים בתל-אביב.

■ נארס תצטרף גם היא לשביתת 100 הדקות, לציון 100 הימים של החטופים בשבי, ותסגור את חנויותיה.

■ עובדי אלטמן בריאות יצאו למשך 100 דקות החל מ 11.00 ועד 12.40 לאזור התעשייה באור יהודה, יחלקו תמונות וסרטים צהובים לכל העוברים ברחובות, במשרדים באיזור ובחנויות להעלאת המודעות בנושא ולתמיכה במשפחות החטופים.

■ ארגון בטרם מתגייס למשק ועוצר את פעילותו למשך 100 דקות בזעקה עוצמתית להשבת החטופים והחטופות.

■ חברת התעופה אל על הודיעה כי טיסת LY001 שיוצאת בשעה 1:00 (שמורכבת מהמספר 100) מתל אביב לנמל התעופה JFK שבניו יורק ב-14 בינואר, תיקרא LY100 לציון 100 ימים בלעדיהם. הטיסה תתבצע במטוס "ירושלים של זהב" עליו הודבקה בחודש שעבר המדבקה " STAND WITH ISRAEL ".

בנוסף, הרקע באתר אל על יוחלף גם הוא ויותאם למסר של "100 הימים", ובכלל הטיסות תושמע כריזה ייעודית אותה יקריאו צוותי האוויר, שמטרתה להדהד את סיפור 136 החטופים בארץ ובעולם.

■ חברת הביטוח AIG ישראל תאפשר לעובדיה לצאת לעצרת ההזדהות במעמד נציגי משפחות החטופים והחטופות שתתקיים באולם מופת בפתח תקווה, ובמקביל תאפשר לעובדיה להצטרף לצעדת ההזדהות המתקיימת בצומת המרכזית ברחוב הסיבים ז'בוטינסקי בפתח תקווה. במקביל החברה תפעל במתכונת מצומצמת בלבד על מנת להמשיך לתת שירות חיוני.

■ גם אנשי קרן ההון סיכון AnD Ventures יצטרפו להשבתה.

■ בחברת Bright Data הפועלת בתחום איסוף מידע פומבי מהאינטרנט, אשר למעלה מ-40 עובדיה המהווים כ-10% מעובדי החברה התייצבו לשירות מילואים, יציינו את יום ה-100 ימים למלחמה. העובדים יגיעו בחולצות שחורות והחברה תתלה סרטים צהובים לאורך כל הגדר החיצונית של המשרדים. בשעה 11:00 יתקבצו העובדים עם שלטים למען החזרת החטופים והחללים, ברחבת הכניסה לבניין כאות הזדהות עם המאבק להחזרת החטופים.

■ ארגון "מתן - משקיעים בקהילה", הפועל ליצירת חברה אזרחית מעורבת, על ידי בנייה ופיתוח שותפויות של עסקים וקהילה, יעצור את עבודתו למשך 100 דקות ועובדיו יצטרפו לעצרות התמיכה במשפחות החטופים, ויעלו תכני הסברה בנכסים הדיגיטלים של הארגון.

■ באתרי חברת אלביט מערכות ברחבי הארץ הוקמו פינות זיכרון ממתוגות "100 ימים" בהם ידליקו העובדים 100 נורות של תקווה , וייכתבו מילים מחזקות לשובם של כל החטופות והחטופים במהרה הביתה.

■ המכללה האקדמית בית ברל תקיים עצרת להשבת החטופים במעמד נשיאת המכללה ושרת החינוך לשעבר, פרופ' יולי תמיר, ובנוסף- בניין המכללה המרכזי יואר בתאורה צהובה כאות הזדהות.

■ חברת הסייבר Wiz הודיעה גם היא על הצטרפות. אסף רפפורט, מייסד ומנכ"ל Wiz: "בסימן 100 ימים למתקפת הטרור הרצחנית ב-7 באוקטובר, Wizמצטרפת ליוזמת השבתת המשק ל-100 דקות כאות הזדהות עם 136 החטופים והחטופות שלצערנו עדיין נמצאים בשבי בעזה. אנחנו ב-Wiz עומדים מאחורי המשפחות במאבקן הצודק להשבת יקיריהם ורואים בהחזרתם חובה מוסרית חשובה מאין כמותה".

■ Team8 תצטרף גם היא ליוזמה. רועי אלדשטיין, שותף-מנהל, COO & CFO ב-Team8: "אנו ב-Team8 מצטרפים ליוזמת משפחות החטופים ונשבות ל-100 דקות כאות הזדהות עם 136 החטופים המוחזקים בעזה ועם משפחותיהן הדואגות לשלומם ונלחמות להשבתם הביתה. עבורנו זוהי חובה מוסרית להירתם למשימה לאומית ראשונה במעלה במאבק להשבת אזרחינו, שנחטפו מביתם ב-7 באוקטובר, ארצה במהרה. Team8 מאפשרת לכלל עובדיה לקחת חלק, ועם תחילת השביתה נגיע לתמוך במשפחות בכיכר החטופים והנעדרים. ליבנו עם החטופים ועם המשפחות בישראל".

■ חברת כאל מצטרפת ליוזמה של מטה החטופים והנעדרים ותציין היום 100 ימי שבי. בלובי משרדי החברה יתקיים בשעה 11:00 טקס בו ידבר רונן בנימין, עובד החברה, אשר בן דודו רון בנימין חטוף בעזה.

■ עובדי חברת מימון ישיר יציגו את המיצג "100 כלניות לשובם". במהלך המיצג, עובדי החברה יציירו כלניות על חלוקי נחל, המייצגות את יופיו של הדרום שמתמלא בתקופה זו של השנה בכלניות אדומות לצד הטראומה הנוראה שהאזור עבר לפני 100 ימים, ויסדרו את החלוקים בצורת "100" באודיטוריום החברה. לאחר מכן, העובדים יצטרפו לתפילה להשבת החטופים, בנוסח שקיבלו ממטה משפחות החטופים.

■ חברות Hp Indigo & Scitex מצטרפות גם הן, כשאלפי עובדות ועובדי מרכזי החברה בנס ציונה, קריית גת ונתניה יוזמנו לעצור את עבודתם למשך 100 דקות. הם יישאו דברים וישירו כחלק מהזדהותם עם מאבקן של המשפחות.

■ חברת מורפיסק הצטרפה היום למפגן עוצמה וסולידריות ישראלית ב'כיכר החטופים' ברחבת מוזיאון ת"א ועצרה את הכול למשך 100 דקות למען החטופים. לאחר הבעת ההזדהות, עובדי החברה ערכו במשרדי החברה בת"א מפגש אינטימי עם מרגלית מוזס (אמו של עודד מוזס, עובד החברה) ששוחררה בפעימה הראשונה משבי החמאס. גדי מוזס (אביו של עודד) עדיין בשבי. במהלך המפגש ציינה מרגלית מוזס: "מרגע החטיפה החלטתי לשמור על קור רוח וחשיבה חיובית. במהלך השבי הקפדתי לטפל באחרים בשביל לא לתת לרוחי ליפול. העשייה והחשיבה החיובית עזרו לי לצלוח את התקופה בשבי במצב יחסית טוב".

עוד הוסיף עודד מוזס, בנם של מרגלית וגדי :" כל אחד חייב להבין שזה יכול היה להיות הוא או משפחתו. החזרת החטופים היא תחילת התקומה של המדינה ובסיס הערכים עליהם היא מושתת. כולם יכולים וחייבים להרתם למאמץ"

■ ריסקיפייד תקיים גם היא יוזמות שונות ברחבי הארץ. כחלק מכך בשעה 12:00 ייצאו מהמשרד עובדות ועובדים מהחברה לבית אריאלה שם תתקיים התכנסות להפגנת תמיכה.

■ חברת יורופה נדל"ן מצטרפת ליוזמה לציון "100 ימים בשבי", וב-11:00 יעצרו עובדי החברה במטה בישראל ובמשרדי החברה בפורטוגל את עבודתם לאות תמיכה והזדהות עם משפחות החטופים שנמצאים בשבי חמאס.

■ אנלייט אנרגיה מתחדשת מצטרפת ליוזמות מטה משפחות החטופים, כאשר החל מ-11 בבוקר, יעצרו מאות מעובדי החברה בכל רחבי הארץ, את יום העבודה ל-100 דקות. במקביל יתקיימו בחברה אירועי הזדהות, ביניהם חלוקת חומרים אודות החטופים, חלוקת סרטים צהובים, הקראת שמות החטופים והשמעת סיפוריהם.

■ עובדי ועובדות שבלת עורכי דין ישתתפו בצעדת עוצרים ומזדהים, ויצעדו ממשרדי הפירמה לכיכר החטופים בתל אביב בחולצות שחורות וסרטים צהובים, במסגרת עוצרים הכל ל-100 דקות, להזדהות עם החטופים ובני משפחותיהם.

■ קבוצת IBBG יבואנית בוגבו, בייבי ביורן, יויו ובי סייף מצטרפת לשביתה שתתקיים היום החל מהשעה 11:00 בבוקר למשך 100 דקות. במהלך השביתה החברה תשבית את שירותיה ולא ייתאפשר קבלת קהל ומענה טלפוני.

■ עובדי חברת נמל חיפה מציינים 100 ימים להחזקת 136 החטופים בשבי. עובדי החברה יוצאים למפגן תמיכה ויצעדו יחד ברחוב העצמאות בחיפה עם חולצות, בלונים ושלטים למען החזרת החטופים בריאים ושלמים הביתה.

■ גם כל סניפי אופטיקה הלפרין יסגרו ל-100 דקות היום. מדובר ב-122 סניפים, 500 עובדים ופריסה ארצית מדרום ועד צפון. בסניף הרשת בביג יהוד, הלפרין יחלקו צמידים צהובים לתמיכה במטה החטופים.

■ עובדי ועובדות חברת ההייטק נטורל אינטליג'נס חברו ליוזמה של מטה משפחות החטופים, והיום ישבתו למשך 100 דקות החל מהשעה 11:00.

■ במכללה האקדמית תל אביב יפו פתחו את הבוקר בהצבת מיצג סולידריות עם החטופים בקמפוס המכללה. 136 כיסאות ריקים הוצבו במכללה, כנגד 136 הישראלים שבשבי החמאס, עם תמונותיהם, ותחת הכותרת "מחזירים את האור שלנו הביתה".

■ ההסתדרות הלאומית מתכננת מספר אירועים, לרבות השתתפות בעצרת התמיכה וכן התכנסויות של עובדים בכל מקומות העבודה לטובת תפילה והפרחת 100 בלונים במקומות העבודה.

■ במסגרת מאה ימים לחטיפה ואירועי השביעי באוקטובר עובדי חברת ההיי-טק AppsFlyer עמדו דקת דומיה לציון החטופים שנמצאים בשבי החמאס ותלו דגלים צהובים בבניין החברה בתל אביב. בסניף בהרצליה עשרות עובדים שתלו פרחים צהובים לציון החטופים וכבקשה לשחרורם המהיר.

■ במלאות 100 ימי שבי של חטופינו בעזה, וכאות סולידריות איתם ועם בני משפחותיהם, מציינת Deloitte ישראל את האירוע במספר דרכים, ביניהם, מיצג סולידריות אשר יתקיים במשרדי הפירמה ברחבי הארץ, הכולל קיר משאלות עליו יכתבו אנשי ונשות Deloitte ישראל במהלך "100 הדקות" תפילות ואיחולים למענם של החטופים ובני משפחותיהם על רקע פלייליסט של שירים אהובים על החטופים. בנוסף, מטעם הפירמה תהיה נציגות בכיכר החטופים- משלחת עובדים ועובדות שתכלול עשרות נציגים שיפקדו את הכיכר וייטלו חלק בפעילות שתתקיים בכיכר

■ גם רשת חנויות SABON ישביתו את הפעילות בסניפים ל-100 דקות. חנה זנו, מנהלת השיווק של SABON ישראל: "מותג הטיפוח SABON נרתם למהלך ההשבתה הסמלית של המשק ביום ראשון הקרוב למשך 100 דקות לציון 100 הימים בהם החטופים והחטופות בשבי חמאס בעזה. אנו תומכים במשפחות החטופים ובמאבקם להשבת יקיריהם, ומקווים כי נזכה כולנו במהרה לראות את כולם ללא יוצא מן הכלל בחזרה בישראל".

■ ברגעים אלו מתקיימת במכללה האקדמית לחינוך ע"ש קיי בבאר שבע צעדת הזדהות של מאות חברי סגל אקדמי ומינהלי וסטודנטים סביב גדר הקמפוס, במהלכה מונפים דגלי ישראל ושלטים עם צילומי החטופים השוהים בעזה זה 100 ימים. בצעדה משתתפת גם ד"ר לירון שוקטי, מרצה במכללה האקדמית לחינוך ע"ש קיי, שאחיה ירדן ביבס, אישתו שירי וילדיהם אריאל וכפיר נחטפו באכזריות מקיבוץ ניר עוז ב-7 באוקטובר. "כמשפחה אנחנו שמחים על הסולידריות שמפגינים מוסדות החינוך בארץ כלפי נושא החטופים, ובאופן אישי מרגש אותי שהמכללה, שהיא הבית המקצועי שלי רואה לנכון לציין את היום הזה באירוע משמעותי בהשתתפות חברי סגל וסטודנטים", ציינה שוקטי והוסיפה כי "הערבות ההדדית הזו מחזקת אותנו, ואנו מקווים היא תשפיע גם על ההחלטות הפוליטיות שמתקבלות בעניין החטופים, שיובילו לגיבוש עסקה שתחזיר את כולם הביתה".

■ במשרד עורכי הדין גולפרב גרוס זליגמן יתקיים אירוע כאות הזדהות וקריאה לשחרור כלל החטופים והחטופות באופן מיידי, במסגרתו יערכו מפגש של כלל עובדי המשרד עם שי ורומי, אחיותיה של לירי אלבג, תצפיתנית שנחטפה מבסיס נחל עוז ועדיין נמצאת בשבי החמאס.

■ מועדון הצרכנות הוט השבית את כלל הפעילות העיסקית- מוקד שירות הלקוחות, פעילות באתר ובאפליקציה. כמו כן קרא לכלל העובדים להצטרף לעצרת בכיכר החטופים החל משבת בערב ועד ראשון בערב.

■ אסותא מרכזים רפואיים בטקס הזדהות לציון "100 ימים בשבי חמאס", בכל בתי החולים ברחבי הארץ, בהשתתפות יו"ר אסותא הפרופ' שוקי שמר, מנכ"ל אסותא גידי לשץ ונציגת משפחת החטוף טל שוהם.

■ בתילתן - המכללה לעיצוב ולתקשורת חזותית בחיפה, בה החלה שנת הלימודים בשבוע שעבר, מציינים היום 100 ימים לשבת השחורה ו-100 ימים בשבי החמאס.
הסטודנטים קיבלו סרטים צהובים לדש הבגד והדגלים האייקונים של תילתן שמתנופפים על גג המכללה הוחלפו לדגלים צהובים המזוהים עם המאבק להחזרת החטופים.

ארז ישכרוב, מנכ״ל המכללה: ״אנחנו עוקבים בדאגה אחר המצב ומאחלים לחזרתם של החטופים, הנעדרים והחיילים הביתה, והחלמתם של הפצועים. תילתן היא מקום של יצירה, ותמיד נמצאת עם היד על הדופק למתרחש סביבנו במדינה. אנחנו מקווים שגם המחווה הקטנה שלנו תתרום למודעות ולקריאה לשחרר את כולם״.

■ משרד עוה"ד מיתר החליף את צבעי הלוגו המשרדי שלו בכל הרשתות החברתיות מכחול לצהוב, הצבע המזוהה עם המאבק להשבת החטופים הביתה.

■ אוניברסיטת רייכמן קיימה עצרת כאות הזדהות ותמיכה במשפחות החטופים בשבי החמאס, בהובלתו של הנשיא המייסד ויו"ר דירקטוריון האוניברסיטה, פרופ' אוריאל רייכמן. בין הנוכחים היו דורון סולומון, הנמנה בין המשפחות המפונות מקיבוץ כפר עזה שנקלטו במעונות הסטודנטים של האוניברסיטה, ונשאו דברים רוני רומן, אחותה של ירדן גת-רומן ששוחררה משבי חמאס לאחר 54 ימים ועמרי שתיוי, אחיו של עידן שתיוי החטוף בשבי החמאס.

■ אנו - מוזיאון העם היהודי עצר יחד עם כל המדינה וציין 100 ימים לשבעה באוקטובר במיצג רב משתתפים. המוזיאון הקים מיצג סרט צהוב ענק, סמל המאבק לשחרור החטופים בלובי המוזיאון בהשתתפות עובדי המוזיאון, אורחיו ותלמידי שכבת כיתה ז' בבית הספר עירוני י"ד בתל אביב. על מדרגות המוזיאון ועל רקע הסרט הצהוב עמדו משתתפי המיצג מחזיקים את תמונות החטופים בקריאה משותפת ועוצמתית להשבתם.
את מיצב הסרט הצהוב פיתח האומן הסביבתי והאקטיביסט, דורון גזית, כאשר עבודותיו בדמות שרוולי אוויר צהובים ענקיים מלוות את מאבק המשפחות ומוצגות במקומות מרכזיים בארץ ובעולם.

המיצג היווה הקדמה לכנס המשותף בן 100 דקות שקיים מוזיאון אנו יחד עם אוניברסיטת תל אביב לציון 100 ימים לפרוץ המלחמה ולשבי החטופים.

■ החברות המובילות במשק נרתמו להעלאת המודעות הציבורית בנושא החטופים ומשפחותיהם: במטה משפחות החטופים והנעדרים ערכו מפגש עם נציגי החברות הגדולות במשק כגון נטורל אינטליגנס, דוראל, רציו אנרגיות, אמדוקס, אלסטום ישראל, איטורו, Fritz, שטראוס, בזק, דיסקונט, פועלים, final, אנרג'יאן, סולקון איגל, אסותא, אינבידיה, המועצה הישראלית להתנדבות, מעלה, ציונות 2000 ועוד.
המפגש נפתח בתיאור פעילות המטה ואת המחלקה שמרכזת את העבודה מול גופים עסקיים אשר יזמה מורן בצר-תייר, דודתו של יגב בוכשטב, אשר נחטף מביתו בנירים ביחד עם אשתו רימון קירשט. בעוד רימון שוחררה, יגב נותר בשבי החמאס. לאחר מכן עלו לשאת דברים דניאל אלוני, שחזרה משבי חמאס עם בתה אמיליה, ומלכי שם טוב, אביו של החטוף עומר שם טוב.
עברי ורבין, מנכ"ל goodvision מקבוצת פאהן קנה ומיוזמי המפגש: "המפגש בין בכירי החברות למשפחות החטופים היה מרגש. לנו כמגזר העסקי ישנה אחריות לא רק לביצועים העסקיים, אלא גם לאימפקט חברתי בתור מעסיקים".

■ כ-400 עובדי פירמת עוה״ד גורניצקי GNY יצאו הבוקר לגשר לה-גארדיה לזיכרון הנרצחים והנופלים, להזדהות עם החטופים ולתמוך בבני משפחותיהם.

■ אפקה המכללה האקדמית להנדסה בתל אביב עצרה את פעילותה למשך שעה והסטודנטים והסגל יצאו לרחוב בני אפרים. באירוע לקחו חלק נציגי משפחות חטופים. המשתתפים החזיקו בפוסטרים של החטופים, דגלי ישראל ובלונים צהובים מתכלים. בנוסף נערכו שתי הקרנות של סרט העדויות NOVA#

■ בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים הצטרפה לאירועי התמיכה והסולידריות בקריאה משותפת להחזרתם המהירה של החטופים והחטופות המוחזקים בידי חמאס במשך 100 ימים. בכניסה לקמפוס ג'ק, ג'וזף ומורטון מנדל הוקם מיצב פעיל של הזדהות, הכולל 136 כני ציור, כמספר החטופים והחטופות. עשרות סטודנטים וסטודנטיות מהמחלקות השונות בחרו להביע תמיכה וסולידריות באמצעות כתיבה ואיור על גבי הגיליונות הצהובים.

■ במטה ההנהלה של רשת המשביר עצרו בשעה 11:00 את הפעילות. בנוסף, בסניפי הרשת נצבעו מסכי ה- LTD בצהוב במשך 100 דקות

■ המרכז האקדמי לוינסקי־וינגייט קיים עצרת הזדהות להשבת החטופים. אגודת הסטודנטים הציבה ברחבת הכניסה לקמפוס 136 בלונים כמספר החטופים, ובהם המספר 100 לציון 100 ימים בשבי.

■ עובדי פירמת עורכי הדין וקסלר ברגמן השתתפו היום באירוע עוצרים ומזדהים בשדרות רוטשילד עם בלונים וסרטים צהובים, לציון 100 ימים לשבעה באוקטובר וכאות הזדהות עם החטופים ובני משפחותיהם.

■ עובדי חברת Digital Turbine המתמקדת בעולם הפרסום והאפליקציות במובייל עצרו את עבודתם וערכו טקס במהלכו הודלקו 136 נרות עבור החטופים

■ המכללה האקדמית הדסה ירושלים הצטרפה ליוזמה של מטה החטופים והנעדרים ועצרה את פעילותה לציון 100 ימים של שבי. מאות סטודנטים, אנשי סגל ועובדי המכללה האקדמית הדסה ענדו סרטים צהובים ומדבקות עליהן כתוב: "מחזירים את כולם עכשיו" וערכו טקס בו קראו להשבתם של החטופים.

■ תנועת הנוער העובד והלומד מוחה נגד שתיקת העולם בעצרת 100 הימים, לאות הזדהות הקימו מיצג אנושי בכיכר החטופים בסימן "והעולם שותק".

■ עובדי הכפר השיקומי עדי נגב הגיעו בלבוש כתום ובשעה 11:00 צילמו סרטון תמיכה להחזרת החטופים ובינהם משפחת ביבס, עופרי אחותו של ירדן ביבס הייתה מרפאה בעיסוק בכפר. "יחד עם כל עם ישראל אנחנו מצפים בכיליון עיניים לחזרתם של כלל החטופים כמה שיותר מהר", אמר אבי ורצמן, מנכ"ל עדי נגב נחלת ערן.

צוות מוזיאון בית לוחמי הגטאות וחברי קיבוץ לוחמי הגטאות הצטרפו היום למשפחות החטופים וזעקו יחדיו את זעקתם.

בנוסף, האיר המוזיאון באור צהוב את אמת המים הסמוכה לאות הזדהות עם 136 החטופים שנמצאים 100 ימים בשבי ברצועת עזה.

יגאל כהן, מנכ״ל בית לוחמי הגטאות: "בכל יום ויום ליבנו עם החטופים ובני משפחותיהם. המאבק שלכם, משפחות החטופים, הוא המאבק של כולנו על דמותה של החברה הישראלית ועל צדקתה המוסרית".

■ כל עובדות ועובדי קבוצת איילון ביטוח התכנסו הבוקר בשעה 11:00 לפעילות ייחודית לציון 100 ימים לחטיפתם והחזקתם בשבי חמאס של 136 ילדים, נשים, גברים וקשישים, בהשתתפות מנכ"ל החברה, שרון רייך, אשר נשא דברי פתיחה: "100 ימים חלפו ויקירנו עדיין לא חזרו הביתה. היום, במלוא 100 ימים לאירועי ה-7 באוקטובר, התכנסנו לזכור את הנופלים והנרצחים, ולהמשיך לתמוך במאמץ להחזרתם של החטופות והחטופים במהרה ובשלום. אנו באיילון נושאים תפילה ותקווה לשלומם של כל החטופות והחטופים, ומייחלים לימים טובים ושקטים".

במסגרת הפעילות הוצגו סיפורים אישיים של עובדי חברה שלהם קרובים במאורעות המלחמה או חטופים בעזה ולאות הזדהות ותמיכה, הפריחו עובדות ועובדי החברה בלונים צהובים לאוויר.

■ NESS ערכה היום, מפגש עם אמו ודודו של אלמוג מאיר ג'אן, אשר נחטף ממסיבת נובה ב -7.10, יום לפני שהיה אמור להשתלב כאיש תקשורת בחברה. במסגרת המפגש אשר התקיים לאות הזדהות ותמיכה במאבק להשבת החטופים, אורית אמו של אלמוג ואבירם מאיר דודו, שיתפו את העובדים בסיפורו האישי של אלמוג ועל המסע המטלטל שהמשפחה עוברת במהלך 100 הימים מאז החטיפה. את המפגש חתמו בבקשה מרגשת מהמשתתפים לסייע במאבק להשבת החטופים באמצעות רעיונות ופרויקטים להעלאת המודעות כך שלא ירדו מסדר היום עד שלא נראה את כל 136 החטופים בבית.

■ בפלאפון קיימו מיצג אלומות אור צהובות שהוקרנו לגובה עשרות מטרים על בניין החברה בפתח תקווה, שהוקרן במוצ"ש ובראשון בערב. עובדי החברה ערכו מיצג שבו עמדו בצורת המספר 100 עם מטריות צהובות ועליהן הכיתוב "Bring Them Home".

■ קבוצת התקשורת פרטנר הצטרפה ליוזמה, ובין היתר, שילבה מעברונים בערוצי הסדרות והסרטים בשירות הטלוויזיה שלה, פרטנר TV. עובדי החברה הפריחו בלונים צהובים מגג מטה החברה בראש העין וחילקו צמידים צהובים. את המחווה הובילו במשותף מנכ"ל פרטנר אבי גבאי ויו"ר ועד העובדים קרן אופק, בנוכחות הנהלת החברה הבכירה ואלפי עובדים.

■ אמדוקס הזמינה את עובדיה ברחבי הקמפוסים להצטרף לבניית מיצג חמניות מיוחד בסמוך לתמונותיהם המוצגות של החטופים. בנוסף, ביום רביעי ה- 17 בינואר, יתקיים במרכז הלמידה והחדשנות באמדוקס פארק ברעננה, מפגש בהשתתפות נציגי משפחות החטופים (חלקם משפחות של עובדי אמדוקס). נעצור למענם, נשמע את סיפורם, ונזעק את זעקתם למען החזרתם באופן מיידי.

■ עשרות עובדי ועובדות יוניון מוטורס, יבואנית טויוטה בישראל, ציינו את יום ה-100 בהזדהות עם הקריאה לשובם של כל החטופים והחטופות. עובדי החברה יצאו בשתי שיירות של עשרות מכוניות טויוטה מקמפוס החברה בראשון לציון ומפארק ראם עם מכוניות המעוטרות במדבקות, שלטים עם הכיתוב "BRING THEM HOME NOW" וסרטים צהובים, לאות הזדהות עם הקריאה להחזיר את החטופים לביתם, עכשיו.

■ בחברת NSO הגיעו לדבר עם העובדים ימית אשכנזי, אחותה של החטופה דורון שטיינברכר וגיא יעקובי, מרכז נושא החטופים של קיבוץ כפר עזה. הוקרן גם סרטון של רובי חן, אביו של החטוף איתי חן. לאחר מכן, יצאו כל העובדים לכיכר החטופים בהרצליה.

■ בחברת הייבוב (Hibob) עצרו את הפעילות למשך 100 דקות, בהן העובדים הלכו לעצרת המרכזית בכיכר החטופים.

■ המכללה האקדמית להנדסה בראודה בכרמיאל ערכה מיצג במלוא 100 ימים למתקפת ה-7 באוקטובר, למען השבת החטופים והחטופות. במלוא 100 ימים למתקפה ולטבח שביצע ארגון הטרור חמאס, בהם 136 חטופות וחטופים מוחזקים עדיין בעזה, הקימה המכללה מיצג להבעת תמיכה וסולידריות עם משפחות החטופים והנעדרים. במיצג, 136 בלוני הליום צהובים וורדים אדומים נקשרו לכיסאות פלסטיק שהוצגו במקום ותמונות החטופים נתלו על כל כיסא.

■ המכללה האקדמית נתניה ערכה מפגן עוצמה וסולידריות ישראלית להשבת החטופים והחטופות שנמצאים 100 ימים בשבי חמאס. במפגן השתתפו ונשאו דברים משפחתם של החטופים שלומי זיו, מאבטח המסיבה ברעים אשר נחטף ב־7 באוקטובר לשבי חמאס וטרם שב לביתו, והחייל איתי חן, שנחטף מבסיס נחל עוז.

■ אוניברסיטת בר-אילן ציינה מאה ימים למלחמה ולשבי בעצרת הזדהות עם צעדה שהובילה אגודת הסטודנטים, בהשתתפות קרובים של חטופים שמוחזקים בשבי החמאס. אחת מהן היא נועם, סטודנטית למשפטים באוניברסיטה, נכדתו של השבוי שלמה מנצור בן ה-86, שריגשה בדבריה את הקהל. בסיום, הופרחו 136 בלונים צהובים לתקווה לשובם של החטופים. באירוע השתתפו מאות סטודנטים, בכירי הנהלת האוניברסיטה וחברי סגל.

■ כאלף מעובדי ביטוח ישיר, בראשות המנכ״ל קובי הבר, יצרו מיצג מבלונים להחזרת החטופים.

הוספה לנושאים שמעניינים אותי

רוצה להתעדכן בנושאים הקשורים לכתבה?

לחיצה על הנושא תוסיף אותו לרשימת "הנושאים שמעניינים אותי", שםניתן לקרוא ולנהל את ההתראות כשמתפרסמת כתבה בנושא.

לצפייה בכתבות וניהול הנושאים, יש ללחוץ על כפתור בסרגל העליון

הבנתי, תודה!

# data[].attributes.attachment_link.title
100 ימים בשבי: החברות שהשביתו את הפעילות להזדהות עם החטופים

# data[].attributes.attachment_link.description
רשתות וחברות, בהן פוקס, תנובה וקבוצת ביג, השביתו את פעילותן היום למשך 100 דקות, לאות הזדהות עם החטופים ומשפחותיהם ● יו"ר ההסתדרות ארנון בר-דוד קרא לכל המשק להשתתף בעצרות תמיכה במשפחות החטופים

# data[].attributes.headline
שאלה 2- סיכום כתבה (הילה)

# data[].attributes.subject
שאלה 2- סיכום כתבה (הילה)

# data[].attributes.body
בעקבות המגעים לעסקת חטופים בקטאר, משפחות החטופים שנמצאים בשבי חמאס בעזה כבר 171 ימים מסרו הצהרה מיוחדת מכיכר דיזינגוף שבתל אביב "תמונת הניצחון של מדינת ישראל תהיה שכולם יהיו בבית".

משפחות החטופים דיברו בכיכר דיזינגוף על הגעגוע והקושי שלהם, ביניהם היה את קובי בן עמי, אחיו של אוהד בן עמי שנחטף מקיבוץ בארי שאמר ״אחרי 171 ימים, את הקול שלו אני לא זוכר. אני נכנס להודעות וואטסאפ מלפני השבת הארורה כדי להיזכר בקול של אחי״, ואורית מאיר אמו של אלמוג מאיר ג'אן שנחטף ממסיבת הנובה, אמרה בבכי: ״החיים שלנו נתקעו ב-7 באוקטובר. איבדתי הרבה ממשקלי, אינני ישנה, הגוף לא מתפקד כפי שהיה", דיצה אור אמו של אבינתן שנחטף ממסיבת הנובה יחד עם חברתו נועה ארגמן אמרה: "הלב שבור שקשה לתאר״.

אור גם הזכירה בדבריה את הצעת ההחלטה במועצת הביטחון של האו"ם שהיא הפסקת אש מיידית בעזה בזמן הרמדאן ושחרור מיידי וללא תנאי של כל החטופים.

בנוסף פורסם כי ישראל הסכימה להצעת הפשרה האמריקנית שהוצגה במסגרת המגעים בקטאר לעסקת חטופים, כשבחלקה ישראל הסכימה להכפיל את המספרים שלגביהם כבר הסכימה ב"מתווה פריז" המקורי, ב"מתווה פריז" הסכימה ישראל לשחרר 400 אסירים וחמאס דרש שחרור של 900-800 רוצחים, ישראל בינתיים שוקלת לקבל את ההצעה האמריקנית ומוכנה לשחרר 700 אסירים בתמורה לשחרור 40 חטופים שנמצאים בשבי חמאס.

ישראל עומדת על כך שתהיה לה זכות להחליט מי מבין האסירים ה"כבדים" ישוחרר. אבל משפחות החטופים מתעקשים שכל עוד לפחות כמה מהחטופים ישוחררו אנו צריכים להסכים לדרישותם של חמאס ולעשות כל מה שצריך כדי להחזיר את החטופים.

# data[].attributes.attachment_link.title
משפחות החטופים: ”תמונת הניצחון של מדינת ישראל תהיה שכולם יהיו בבית”

# data[].attributes.attachment_link.description
על-רקע המגעים לעסקת חטופים בקטאר, קראו קרובי כמה חטופים שנמצאים בשבי חמאס להאצת המו”מ. ”הגוף לא מתפקד כפי שהיה”, אמרה בבכי אמו של החטוף אלמוג מאיר ג’אן. אביה של אגם ברגר: ”מנהיגות בעת הזאת זה לשחרר את כולם”. אמו של החטוף אבינתן אור לממשלה: ”אסור להיכנע ללחץ הבינלאומי”

# data[].attributes.headline
שאלה 2- סיכום כתבה (רוני)

# data[].attributes.subject
שאלה 2- סיכום כתבה (רוני)

# data[].attributes.body
במתקפת הטרור על ישראל ב 7.10.23, 230 ישראלים נחטפו על ידי ארגון הטרור חמאס. חלקם נחטפו מבתיהם הממוקמים בישובי עוטף עזה וחלקם נחטפו ממסיבת נובה ברעים.

משפחות החטופים דורשות מראש הממשלה וחברי קבינט המלחמה להיפגש איתן מיד, וזאת כאשר ישראל מרחיבה את התקיפה על עזה ולטענתם מסכנת את יקיריהם, ובהם תינוקות, נשים, ילדים וקשישים.

במטה החטופים אמרו שהם מצפים לפגישה כמה שיותר מהר ולבסוף ראש הממשלה בנימין נתניהו נפגש עמם.

המשפחות משדרות דחיפות מובנת, מאחר שכל יום שעובר מגביר את הסכנה לחיי יקיריהם והזמן שלהם אוזל. הן דורשות תשובה דחופה לנושא שאמור להיות בליבם ומוחם של כל תושבי ישראל.

משפחות החטופים דורשות לדעת האם החרפת הפעולה הצבאית בעזה מסכנת את שלומם של 230 החטופים.

המשפחות עוברות ״גיהנום עלי אדמות״ כאשר אין להן מושג מה מצב יקיריהם ומה עובר עליהם בשבי חמאס במיוחד לאור העובדה שצה״ל מפציץ את עזה.

צה״ל ביצע פעולה גדולה ברצועה והדבר גורם למשפחות לאי ודאות לגבי גורל החטופים.

בנוסף, הן דורשות שהשבת החטופים תהיה מטרת העל של הממשלה ושהשמדת חמאס לא תהיה המטרה היחידה של המלחמה.

״למדינה אין ואין מי שיעניק לה מנדט להקריב 230 בני אדם ולהופכם מדת ומשיקולים טקטיים לנזק אגבי במלחמה בחמאס.״

# data[].attributes.attachment_link.title
להחזיר את החטופים, בכל מחיר | מאמר מערכת

# data[].attributes.headline
שאלה 3- טקסט המסכם את הכתבות של כל חברי הקבוצה

# data[].attributes.subject
שאלה 3- טקסט המסכם את הכתבות של כל חברי הקבוצה

# data[].attributes.headline
שאלה 1- כתיבת שיר

# data[].attributes.subject
שאלה 1- כתיבת שיר

# data[].attributes.body
ה7 לאוקטובר הוא תאריך כה נורא
הורים שלחו את הילדים שלהם למסיבה רגילה
הם באו לרקוד ובסוף יומם נגמר בצורה נוראה
הילדים עדיין לא חזרו לביתם
ובאמצע המסיבה השתנה עולמם
חייהם נהרסו בשנייה
מכיוון שבמדינתם הם היו צריכים להתחבא מהמחבלים
המלאים בשנאה
החוגגים עברו מאורעות נוראיים
ונחטפו על ידי חמאס בכמה רגעים
כל כך הרבה אנשים מתים
במדינה שלהם הם מתחבאים
את חלק מהנשים חיללו באכזריות
ונפשן התפרקה לחתיכות קטנות
אסון זה הוא רק ההתחלה של תקופה של אובדן וגעגוע
המדינה הפקירה אותם ללא סיוע
ועכשיו החטופים ומשפחתם את המחיר משלמים
בשבת השחורה לא רק מן המסיבה נחטפו אנשים
אלא גם מבתים רבים
המדינה עדיין לא התאוששה מהמאורע האיום
והחטופים לא שבו הביתה עד היום
כל אזרחי המדינה מתגעגעים געגועים עזים
ועל היום שכולם שהם יחזרו אנו חולמים
חלקם חזרו אך לא כולם
ולא נפסיק להלחם ולהיאבק עד לחזרתם
לרחובות כולנו יוצאים ומפגינים
ובכל הזדמנות אותם מזכירים ועלייהם מדברים
עד שישבו כלום לא יחזור להיות כמו בעבר
כי בלעדיים כלום לא אותו הדבר

# data[].attributes.headline
שאלה 2- טקסט טיעון

# data[].attributes.subject
שאלה 2- טקסט טיעון

# data[].attributes.body
ביום שבת ה7.10 קרה אסון, אלפי אנשים נפצעו ומאות אנשים נחטפו בעקבות אירועי טרור של חמאס.

אנו החלטנו לעשות את העבודה על נושא החזרת החטופים מכמה סיבות.

ראשית, אנו חושבים שהחזרת החטופים צריכה להיות בראש סדר העדיפויות שלנו, מכיוון שהחטופים הם חלק מהעם שלנו ומגיע להם לשוב הביתה אל משפחותיהם המתגעגעים אליהם.

לדוגמה, משפחות החטופים מארגנות הפגנות רבות למען החזרת אהוביהם.

שנית, החטופים שבויים בתנאים מחפירים ועוברים דברים נוראיים, תנאים אילו הם תנאים שלאף בן אדם לא מגיע לחיות בהם, ואנו צריכים לעשות את כל מה שביכולתנו כדי לדאוג שגם החטופים לא יחוו אותם ויחזרו הביתה.

למשל, החטופים שהוחזרו מספרים שהם אכלו רק פיתה אחת עם לאבנה ביום ואף היו ימים שלא קיבלו אוכל בכלל.

בנוסף, חלק מהחטופים נפצעו ב7.10 ועד היום, כעבור שמונה חודשים לא קיבלו טיפול ראוי, וחלק מהחטופים זקוקים לתרופות שאותם הם אינם מקבלים.

לדוגמה, קיים בחור בשבי בשם עומר שם טוב המאובחן עם אסתמה אשר זקוק למשאף צמוד, החטופים ששבו מספרים שעומר מתקשה לנשום ולהסתדר ללא המשאף.

לסיכום, לאור הסיבות הללו אנו חושבים שנושא החזרת החטופים הוא חשוב ביותר וצריך להעלות לו את המודעות כמה שניתן.