# data[].attributes.body
Нагороджена ювілейною медаллю до 200-річчя від дня народження Т. Г. Шевченка (2014)

# data[].attributes.body
«Води живої джерело» (1994)

# data[].attributes.body
В 1959 році отримала диплом агронома

# data[].attributes.headline
Понурченко Софія

# data[].attributes.subject
Понурченко Софія

# data[].attributes.body
Після навчання на семінарі молодих письменників України 1968 poкy почала багато друкуватися в республіканській пресі: «Культура і життя», «Молодь України», «Соціалістична культура», «Літературна Україна»

# data[].attributes.headline
Понурченко Софія 

# data[].attributes.subject
Понурченко Софія 

# data[].attributes.body
Була директором Щербанівського та Дорошівського Будинків культури Вознесенського району.

# data[].attributes.headline
Понурченко Софія 

# data[].attributes.subject
Понурченко Софія 

# data[].attributes.body
По закінченні школи Людмила Яківна поступила до Мигиївського технікуму- радгоспу, де отримала диплом агронома. Через 40 років поетеса присвятила своїй Мигії книгу «Ємигея»

# data[].attributes.headline
Понурченко Софія 

# data[].attributes.subject
Понурченко Софія 

# data[].attributes.body
1997- член "Національної Спілки письменників України"

# data[].attributes.headline
Данилевська Марія

# data[].attributes.subject
Данилевська Марія

# data[].attributes.body
Вивчилася на режиссера у  1975 р ,коли їй було 36 років . Друкувати твори почала у 1963 році

# data[].attributes.headline
Данилевська Марія

# data[].attributes.subject
Данилевська Марія

# data[].attributes.body
Створила книжку 'Казка дідуся Гната ' з учнями нашої школи у 2004 році

# data[].attributes.headline
Данилевська Марія 

# data[].attributes.subject
Данилевська Марія 

# data[].attributes.body
В сім'ї було четверо доньок . Мати навчила їх з сестрами гарно вишивати

# data[].attributes.headline
Данилевська Марія

# data[].attributes.subject
Данилевська Марія

# data[].attributes.body
'Живлюща сила Ємигії ', 'Сонце на столі '

# data[].attributes.headline
Данилевська Марія

# data[].attributes.subject
Данилевська Марія

# data[].attributes.body
«Почесною відзнакою» Миколаївської обласної бібліотеки ім. В. О. Лягіна за багаторічну і плідну співпрацю у залученні української дітвори до Книги, Читання і Бібліотеки (2018)

# data[].attributes.headline
Петленко Марія 

# data[].attributes.subject
Петленко Марія 

# data[].attributes.body
«Ми - нація, ми є народ.
Держава вільна в хижім світі.
І кожен з нас звіряє шлях.
Щоб в злагоді з цим словом жити» - Людмила Чижова "Слово «Заповіту»"

# data[].attributes.headline
Петленко Марія 

# data[].attributes.subject
Петленко Марія 

# data[].attributes.body
2007 р. — учасниця міжнародного симпозіуму «Візуалізація образу дитини в літературі».

# data[].attributes.body
Людмила Яківна Чижова постійно співпрацює з вищими державними педагогічними закладами.

# data[].attributes.headline
Петленко Марія 

# data[].attributes.subject
Петленко Марія 

# data[].attributes.body
Я не знаю що написати, всі факти які можна написати розібрали 🤷🏻
Можу написати що вона не померла дитиною, це вже чудове дитинство

# data[].attributes.headline
Петленко Марія 

# data[].attributes.subject
Петленко Марія 

# data[].attributes.body
Публікувалась в часописах, альманахах, антологіях, хрестоматіях, навчальних посібниках.

# data[].attributes.headline
Мірошниченко

# data[].attributes.subject
Мірошниченко

# data[].attributes.body
1. Марина Чіжова народилася у місті Полтава, але виростила в Києві.

2. У дитинстві вона багато читала, зокрема твори класиків російської літератури.

3. Марина Чіжова була вчителем російської мови та літератури в школі.

4. Вона почала писати прозу та поезію в середині життя, у 1990-х роках.

5. У 2005 році Марина Чіжова отримала звання "Заслужений діяч мистецтв України".

6. Вона є лауреатом премій ім. Т.Г. Шевченка та ім. Олеся Гончара.

7. Марина Чіжова також працювала сценаристом та актором у кіно.

8. У 2018 році Марина Чіжова заснувала фонд "Книга життя", який допомагає ветеранам війни та бійцям АТО.

# data[].attributes.headline
Мірошниченко

# data[].attributes.subject
Мірошниченко

# data[].attributes.body
"Чом би й ні, на світі не стільки любові, скільки можна було б хотіти" - з роману "Анієв Кут".

# data[].attributes.headline
Мірошниченко

# data[].attributes.subject
Мірошниченко

# data[].attributes.body
Премія імені Тараса Шевченка (2019) - найвища державна премія України в галузі культури і мистецтва. Марина Чіжова отримала її за зразкову творчість у галузі літератури.

Літературна премія імені Олеся Гончара (2010) - престижна українська літературна премія, яка присуджується за кращу книгу року. Марина Чіжова отримала її за збірку поезій "Листопад".

Премія імені Івана Франка (2010) - українська літературна премія, яка присуджується за кращу книгу року. Марина Чіжова отримала її за роман "Мандри".

# data[].attributes.headline
Мірошниченко

# data[].attributes.subject
Мірошниченко

# data[].attributes.body
У її поезіях часто зустрічаються природні мотиви, вони сповнені ліричної вдумливості та роздумів про життя. Проза Марини Чіжової також відзначається внутрішньою глибиною та філософським змістом.

У багатьох творах Чіжової міститься сильний патріотизм та любов до рідної землі. Також її творчість відображає становище жінок у суспільстві та проблеми, з якими вони стикаються.

Деякі з найвідоміших творів Марини Чіжової - "Лелеки білі", "Записки кінооператора", "Дорога до Книги", "Відлуння ночі", "Листопад", "Подих ранку" та інші. Вони отримали високу оцінку критиків та стали дуже популярними серед читачів в Україні та за її межами.

# data[].attributes.headline
Мірошниченко

# data[].attributes.subject
Мірошниченко

# data[].attributes.body
Марина Чіжова отримала вищу освіту у Київському педагогічному інституті імені М.П. Драгоманова, де вивчала російську мову та літературу. Після закінчення інституту вона працювала вчителем російської мови та літератури в школі.

# data[].attributes.headline
Мірошниченко

# data[].attributes.subject
Мірошниченко

# data[].attributes.body
Марина Іванівна народилася у містечку Баришівка . Вона була наймолодшою дитиною у своїй родині - у неї було ще четверо старших братів. Батько Марини працював у колгоспі, а мати була домогосподаркою.

Марина Чіжова згадувала, що в дитинстві її батько часто читав їй казки, що сприяло її захопленню літературою. Також вона багато читала сама - у шкільній бібліотеці

# data[].attributes.headline
Сорочану К  1986, 1987 рр. — нагороджена відзнаками ВЦСПС: «За отличную работу в культпросветучреждениях профсоюзов», «За достижения в самодеятельном искусстве».

# data[].attributes.subject
Сорочану К  1986, 1987 рр. — нагороджена відзнаками ВЦСПС: «За отличную работу в культпросветучреждениях профсоюзов», «За достижения в самодеятельном искусстве».

# data[].attributes.headline
Лаган Владислава

# data[].attributes.subject
Лаган Владислава

# data[].attributes.body
Я була щаслива в цім краю,
Я була такою молодою
І мені здавалось дивиною
Все, що відбувалось на землі.
І хитав цей величезний світ
Трепетний та ніжний цвіт конвалій,
А мені здавалось, ще й замало –
Дива, що буяло на землі.

# data[].attributes.headline
Лаган Владислава

# data[].attributes.subject
Лаган Владислава

# data[].attributes.body
1970 р. — нагороджена медаллю

«За доблесну працю на ознаменування 100-річчя від дня народження В. І. Леніна».

# data[].attributes.headline
народилася 22 серпня 1939 року в с.Піщаний Брід на Кіровоградщині.

# data[].attributes.subject
народилася 22 серпня 1939 року в с.Піщаний Брід на Кіровоградщині.

# data[].attributes.body
Сорочану К.

# data[].attributes.headline
Сорочану.К.Працювала в сільських Будинках культури, з 1978 року – заступник директора обласного Будинку художньої творчості працівників народної освіти.Друкуватися почала з 1963 року в районних, обласних та республіканських газетах, журналах: “Радянська жінка”, “Хлібороб України”, збірниках: “Сурмач”, “Заспів”, “Поезія-72”.

# data[].attributes.subject
Сорочану.К.Працювала в сільських Будинках культури, з 1978 року – заступник директора обласного Будинку художньої творчості працівників народної освіти.Друкуватися почала з 1963 року в районних, обласних та республіканських газетах, журналах: “Радянська жінка”, “Хлібороб України”, збірниках: “Сурмач”, “Заспів”, “Поезія-72”.

# data[].attributes.headline
Сорочану.К.В 1955 році закінчила 8 класів і поступила до Мигійського технікуму- радгоспу в Первомайському районі Миколаївської області. В 1959 році отримала диплом агронома. Працювала на комсомольській та культурно – освітній ниві в Кривоозерському, Баштанському районах Миколаївської області.В 1975 році закінчила Київський державний інститут культури ім.О.Є.Корнійчука за фахом “режисер”.

# data[].attributes.subject
Сорочану.К.В 1955 році закінчила 8 класів і поступила до Мигійського технікуму- радгоспу в Первомайському районі Миколаївської області. В 1959 році отримала диплом агронома. Працювала на комсомольській та культурно – освітній ниві в Кривоозерському, Баштанському районах Миколаївської області.В 1975 році закінчила Київський державний інститут культури ім.О.Є.Корнійчука за фахом “режисер”.

# data[].attributes.headline
Лаган Владислава

# data[].attributes.subject
Лаган Владислава

# data[].attributes.body
Все життя її помічником і порадником був чоловік Іван Федорович, світлій памяті якого вона присвятила книгу «Із глибини народної криниці».

# data[].attributes.headline
Лаган Владислава

# data[].attributes.subject
Лаган Владислава

# data[].attributes.body
Чижова, Л. "Звідки осінь починається "

# data[].attributes.headline
Лаган Владислава

# data[].attributes.subject
Лаган Владислава

# data[].attributes.body
Згодом працювала на культурно-освітній ниві. Була директором Щербанівського та Дорошівського Будинків культури Вознесенського району. В 1975 році закінчила Київський державний інститут культури за фахом режисер.

# data[].attributes.headline
Лаган Владислава

# data[].attributes.subject
Лаган Владислава

# data[].attributes.body
Писати вірші почала зі школи. Перший вірш був написаний під враженням поеми Маргарити Алігер «Зоя» і присвячений улюбленій героїні Зої Космодемянській. З тих пір найбільшим бажанням було вчитися літературі, поступити в Літературний інститут і стати письменником. Писати вірші почала зі школи. Перший вірш був написаний під враженням поеми Маргарити Алігер «Зоя» і присвячений улюбленій героїні Зої Космодемянській. З тих пір найбільшим бажанням було вчитися літературі, поступити в Літературний інститут і стати письменником рік поема «Зоя» М. Алігер

# data[].attributes.headline
Почесною грамотою обласної ради (2014), 

# data[].attributes.subject
Почесною грамотою обласної ради (2014), 

# data[].attributes.body
Гуріна.

# data[].attributes.headline
Світле свято Миколая» (2007),

# data[].attributes.subject
Світле свято Миколая» (2007),

# data[].attributes.body
Гурина.

# data[].attributes.headline
Друкуватися почала з 1963 року в газеті «Радянська правда» Вознесенського району, потім – публікації в обласних газетах «Південна правда» та «Ленінське плем’я». 

# data[].attributes.subject
Друкуватися почала з 1963 року в газеті «Радянська правда» Вознесенського району, потім – публікації в обласних газетах «Південна правда» та «Ленінське плем’я». 

# data[].attributes.body
Гурина.

# data[].attributes.headline
Мащенко Саша 

# data[].attributes.subject
Мащенко Саша 

# data[].attributes.body
«Так не гадайте, що все пропало,
Що світ зупинився на мить.
Бо осінь це зміна, що пройде,
І знову настане весна.»

# data[].attributes.headline
Мащенко Саша 

# data[].attributes.subject
Мащенко Саша 

# data[].attributes.body
Почесною грамотою Верховної Ради України за особливі залуги перед Українським народом (2019).

# data[].attributes.headline
Мащенко Саша 

# data[].attributes.subject
Мащенко Саша 

# data[].attributes.body
Її поезії стали піснями: «Обручка», «Вишиванка»

# data[].attributes.headline
Мащенко Саша 

# data[].attributes.subject
Мащенко Саша 

# data[].attributes.body
«Світе, мій світе» (2006)

# data[].attributes.headline
Мащенко Саша 

# data[].attributes.subject
Мащенко Саша 

# data[].attributes.body
Також працювала в сільських Будинках культури, з 1978 року — заступник директора обласного Будинку художньої творчості працівників народної освіти

# data[].attributes.headline
Мащенко Саша 

# data[].attributes.subject
Мащенко Саша 

# data[].attributes.body
Батько, Яків Потапович, працював кіномеханіком, повернувшись інвалідом з війни, а мати все життя працювала у колгоспі. У сім'ї було четверо дітей, якими, практично, займалася одна мати.

# data[].attributes.body
"Я була щаслива в цім краю
Я була такою молодою
І мені здавалось дивиною
Все, що відбувалось на землі."

# data[].attributes.body
2014 р. — нагороджена медаллю «Почесна відзнака» Національної спілки письменників України за особисті досягнення у літературній творчості, за вагомий внесок у відродження духовності та культури українського народу та Почесною грамотою обласної ради.

# data[].attributes.body
Людмила Чижова подарувала бібліотечному «Літературному музею на Потьомкінській» диплом про закінчення у 1975 р.

# data[].attributes.body
Автор «Окраса життя»(1996)

# data[].attributes.body
В 1955 році закінчила 8 класів і вступила до Мигіївського технікуму — радгоспу в Первомайському районі Миколаївської облісті.

# data[].attributes.body
З дитинства мріяла бути геологом, мандрувати по рідній землі.

# data[].attributes.body
І трималась пісня на тоненьких пальцях..

# data[].attributes.body
Працювала в сільських Будинках культури, з 1978 року - заступник директора обласного будинку художньої творчості працівників народної освіти

# data[].attributes.body
Автор поетичної збірки «Бабусина казка» (1994)

# data[].attributes.body
1997р. - член Національної Спілки письменників України.

# data[].attributes.body
У 1975 році закінчила Київський державний інститут культури і. О. Є. Корнійчука за фахом «Режтсер масових дій»

# data[].attributes.body
Людмила з дитинства любила багато читати, особливо захоплювалась чарівність українських народних казок, а пізніше розповідями про скіф.

# data[].attributes.body
«Чорнобривці-дивоцвіти,

Навесні посіяні,

Квіти − ви роки мої,

Закохані, замріяні.»

# data[].attributes.body
Нагороджена ювілейною медаллю до 200-річчя від дня народження Т. Г. Шевченка (2014).

# data[].attributes.body
1975 року заочно закінчила Київський державний інститут культури імені О. Є. Корнійчука за фахом «режисер».

# data[].attributes.body
Перша книга «Барви літа» вийшла у 1994 році.

# data[].attributes.body
В 1955 році закінчила 8 класів і вступила до Мигіївського технікуму — радгоспу в Первомайському районі Миколаївської області.

# data[].attributes.body
Людмила з дитинства любила багато читати, особливо захоплювалась чарівністю українських народних казок, а пізніше розповідями про скіфів, творами М. Гоголя, О. Гончара, Л. Костенко. Настільною ж книгою став «Кобзар» Т. Шевченка, який вів її через усе життя.

# data[].attributes.body
Її поезія "Бандура" стала піснею.

# data[].attributes.body
"Летять над Глибочицею хмари, поспішають над нею і над світом роки."

# data[].attributes.body
2000 р. - лауреат Миколаївської обласної премії ім. Миколи Аркаса.

# data[].attributes.body
Авторка прозової книжки "Степова птаха".

# data[].attributes.body
1959 р. - отримала диплом агронома.

# data[].attributes.body
Народилася 22 серпня 1939 року в селі Піщаний Брід Добровеличківського району Кіровоградської області.