# data[].attributes.body
אושוויץ

# data[].attributes.body
מלחמה

# data[].attributes.body
צלילה

# data[].attributes.body
המשפחה של סבא

# data[].attributes.body
מלפפון ים

# data[].attributes.headline
סיני ואושוויץ

# data[].attributes.subject
סיני ואושוויץ

# data[].attributes.body
לחימה מול ויתור

# data[].attributes.body
אלמוגים

# data[].attributes.body
רוגע

# data[].attributes.body
אמורה להיות של ישראל

# data[].attributes.body
שחור

# data[].attributes.body
| ..."אני מאמין שהרסני להפוך את השואה לקטגוריה המארגנת השלטת של הזהות היהודית המודרנית. מסוכן, הן מוסרית הן פוליטית, שאומתנו תראה את מהותה כשארית פליטה מהשואה. הטענה שסבלנו ייחודי בהיסטוריה היא חסרת תוחלת ולעיתים גסת רוח. גופנו ושכלנו טעמו את התוצאות המרות של אדישות אנושית ושל חוסר אנושית. חווינו על בשרנו רוע מוסרי ואי-צדק חברתי. אבל, אל לחוויות אלו לפתותנו להתנשאות מוסרית. סבלנו ראוי שיוביל אותנו לא לצדקנות או לרחמים עצמיים, אלא להבנה מועצמת ולרגישות לגבי כל סבל אנושי... ישראל אינה רק תגובה לאנטישמיות מודרנית: מעל הכל היא ביטוי מודרני של ברית סיני הנצחית..."
..." העם היהודי לא נכנס היישר מייסורי מצרים אל ארץ ישראל. תחילה באנו אל סיני... בילינו שנים במדבר להשליך מעל גוינו את מעטה העבר המיוסר. רק לאחר שהתגברנו על הזיכרון המשפיל של עבדות ושל נגישות... באנו אל הארץ. זכר סבלות מצרים נמזג בתוך הדרישות הנורמטיביות של ברית סיני. מעולם לא התמקדנו בסבל במנותק מהשלכותיו המוסריות והנורמטיביות. הסבל היהודי לא הוליד רחמים עצמים אלא רגישות מוסרית:" ואהבתם את הגר כי גרים הייתם בארץ מצרים". אושוויץ כמו כל שאר הסבל היהודי לדורותינו- חייבת להיקלט ולהתפרש בתוך המסגרת הנורמטיבית של סיני. נתאבל לעד בזכרנו את אושוויץ. אך נבנה חברה חדשה בריאה בזכרנו את סיני."

# data[].attributes.body
סיני

# data[].attributes.body
מחנה ריכוז והשמדה

# data[].attributes.body
https://www.google.com

# data[].attributes.headline
המשפחה של סבא רבא שלי 

# data[].attributes.subject
המשפחה של סבא רבא שלי 

# data[].attributes.body
1. חופש
2. הר סיני, תורה, 40 שנה במדבר
3.לוחות ברית
(מיה ואור)