# data[].attributes.body
L'única manera d'arribar a Cabrera és amb vaixell. El port més proper a Mallorca és el de la colònoa de Sant Jordi, situat a poc més de 10 milles de Cabrera.

# data[].attributes.body
Pel seu estatut de parc nacional, la majoria d'activitats a l'illa són fortament regulades. Tot això ha permès en pocs anys una recuperació de la flora i la fauna autòctona.
Dins els llocs destacats de l'illa cal esmentar:
Sa cova Blava: cova calcària excavada per la mar. Arriba a tenir un màxim de 20 m d'alçada i té una planta màxima de 120 m x 75 m. La boca té orientació nord-oest, cosa que fa que, a la tarda, la llum il·lumini l'entrada de la cova reflectint-se dins l'aigua. Això crea una aigua de color blau intens, que es reflecteix al sostre de la cova.

# data[].attributes.body
Cabrera és una petita illa situada a 13,5 km al sud de Mallorca, Illes Balears. És la més gran de les illes i illots que conformen l'arxipièlag de Cabrera, té una superfície de 1.115 hectàrees, un perímetre de 38,3 quilòmetres de costa i el seu punt més alt és Na Picamosques, de 172 metres d'altitud. A l'extrem sud-oest, hi ha una estació climatològica i un far en un promontori de 99 metres d'altitud, anomenat Ensiola.
Encara que n'està molt separada, administrativament forma part del terme municipal de Palma, i religiosament forma part de la parròquia de Santa Creu.

# data[].attributes.body
Malgrat la seva mida, Cabrera té una rica història. A Cabrera, s'hi acostaren fenicis, cartaginesos, romans i bizantins a la recerca de refugi, aliment i aigua.
Al segle XIV, s'hi construí el castell per a protegir Cabrera i Mallorca dels atacs de pirates berbers.
Al segle XIX, durant les guerres napoleòniques, l'illa va ser feta servir com a camp de reclusió per a presoners francesos capturats en la Batalla de Bailen. Tot i que n'hi entraren entre 6 o 9 mil, només 3.600 presoners retornaren a França.
Vilacristina va ser una colònia agrícola d'unes poques hectàrees fundada l'any 1891 a prop del port.
Posteriorment, l'illa fou venuda a particulars que intentaren repoblar-la i explotar-la agràriament, sense gaire èxit fins que a principis del segle XX fou expropiada per a ús militar. I fins i tot fou emprada com a camp de tir.
Finalment, el 1991, fou declarat el Parc Nacional Maritimoterreste de l'arxipèlag de Cabrera per tal de preservar la seva riquesa natural. Així doncs, avui en dia és un parc nacional. És l'illa deshabitada més gran de la Mediterrània.

# data[].attributes.body
Cabrera té una superfície de 1.115 hectàrees; les seves distàncies màximes són 5,8 km des de la punta de n’Ensiola (SW) al cap Ventós (NE) i 5,2 km des del cap de Llebeig (NW) a l'Imperialet (SE); té un relleu muntanyós, tot i que de baixa alçada: Na Picamosques (172 m), penyal Blanc (161 m), puig de Na Guàrdia (158 m), i una costa retallada. L'illa està orientada en direcció SW-NE, i està formada per tres serralades.
La primera d'aquestes serralades és la més definida, s'inicia al cap de Llebeig, extrem NW de Cabrera, i s'acaba a l'illot de l'Imperial, a l'extrem SE. Conté les majors altituds de l'illa, com na Picamosques, amb 172 m, o es penyal Blanc, amb 161 m, com també la serra de ses Figueres. Aquesta serra, al vessant SW, deixa els penya-segats més imponents de l'illa a la zona de na Picamosques i des cap Vermell, i al vessant NE defineix l'única vall de Cabrera amb terres mínimament fèrtils, coneguda com "sa Vinya" i "ses quatre quarterades". Així mateix, en aquest vessant NE, hi queda definit el port de Cabrera, un dels millors ports naturals de la Mediterrània, protegit de tots els vents.
La segona d'aquestes serralades s'inicia a la punta des Revellar pel NW i s'acaba a la punta des Codolar i l'illa de ses Bledes al SE. És d'alçades més modestes que l'anterior, amb cims com na Bella Miranda, de 158 m, on es troba el centre de vigilància de l'illa. Aquesta serra, al vessant SW, fa de solana de la vall esmentada anteriorment, i defineix el port de Cabrera per la banda nord. S'hi troba també l'imponent castell de Cabrera. Al vessant NE, hi deixa els profunds entrants de cala de Santa Maria i l'Olla.
Finalment, la tercera d'aquestes serralades s'inicia al cap des Morobutí, extrem nord de l'illa, i s'acaba al cap Ventós, extrem est. És la més modesta de les tres alineacions, i així i tot assoleix alçades imponents prop del cap Ventós, amb alçades de gairebé 150 metres.