# data[].attributes.body
Personerne er skildret i et miljø, der hvælver sig omkring skæbnerne, og udgør deres kulturelle klangrum. Som feks. ses i "ved vejen"som er centreret omkring jernbanestationen og provinsbyen.

# data[].attributes.body
- han prøvede at begå selvmord og lod sig derfor indlægge på et sindssygehospital

- han døede i 1912, i et tog på vej til Chigago

- han havde festlige stunder, trods hans vanskelige perioder

- trods kunstneriske fiaskoer, havde han stadig sejre og fik anerkendelse

- Hans sidste succes var romanen "Ludvigsbakke" i 1896, efterfølgende skrev han 4 romaner som bevægede sig udenfor den impressionistiske stil-->det blev falsk

# data[].attributes.headline
9 Femmes fatalerne og Florence Nightingalerne

# data[].attributes.subject
9 Femmes fatalerne og Florence Nightingalerne

# data[].attributes.body
Bangs fiktive personer er delt op i 2 grupper:
1. De driftudfoldnede(Femmes fatalerne)
2. De driftsforsagende (Florence Nightingalerne)
- Disse to grupper stilles ofte op mod hinanden
- De driftsforsagende figurer er oftest kvinder (Bang kunne se sine egne følelser i kvinderne)
- De driftforsagende figurer var parralle til hans eget forspildte kærlighedsliv
- Bang er mest kendt for sine skildringer af Florence Nightingale-skikkelser(giver deres liv til andre og svigtes selv)
- Bang skærer skæbne figurernes skæbne ned til nulpunktet med en nådesløs konsekvens(eks. sygdom eller død).
- Medfølelsen ligger inde bag den impressionistiske skal (smertepunkterne er der også, disse punkter griber læseren i Bangs fortælinger

# data[].attributes.body
Hans ydre er et nævn mod indre følsomhed -> Han bærer en maske, han føler han aldrig kommer i den rigtige kulisse.

Spiller mange udgaver af sig selv, men er aldrig helt sig selv.

i brevene til sin elsker, forklare Bang selv denne spaltning der er mellem hans ydre rolle (Den offenlige), og hans private følelsesliv, belv

# data[].attributes.body
Bang videreudvikler den naturalistiske  skrivestil, og skaber det der kalder impressionisme. Dette ses første gang i teksten "ved vejen".

I malerkunsten, søgte impressionisterne, at gengive det umiddelbare, flygtige sanseindtryk ved hjælp af en flimrende brug af lys og farvepaletter.

Læseren må ud fra personernes handling selv slutte sig til deres tanker og følelser.

Den impressionistiske teknik Bang, nvender, er kendetegnet ved en scenisk fremstillingform. Den er karakteriseret ved individualiserede replikker og regianvisninger.

Siderne i romanerne minder ofte om, en drejebog, hvor scenebrikkerne supplerer hinanden. På denne måde opnår han, en objektiv og indirekte afsløring, af sine personers karakterer samt deres udvikling.

# data[].attributes.body
Bang mener at den konsekvente naturalist må skabe, den yderste illusion af bevæget liv

Betegnelsen impressionisme kommer fra malerkunsten.

Han beskriver kun hvad der bliver sagt og gjort. Altså, læseren må selv udfylde forståelsen af handlingen ud fra skuespillernes replikker og handlinger..

Scenisk fremstilling.

regibemærkninger

Han opnår en objektiv og indirekte afsløring af sine personers karakter og deres udvikling. Hvis denne afsløring ikke er tydelig nok. Kommer forfatteren til sidst med en ironisk forfatterkommentar til sidst så læseren er sikker på hvad forfatteren mener

# data[].attributes.body
-Hængt ud i skandalepressen. Hans fysiognomi var let at karikere.

-Tilbragte perioder i udlandet, når forfølgelsen blev for meget.

-Han blev forfulgt for at være homoseksuel. så han var bøs

-Bangs første roman, blev beslaglagt efter en dom for at være utugtig.

-Forfulgt af polititet, pressen og kreditorer.

-Tungest tog Herman Bang det, når folk, han respekterede, ikke så sig for gode til at udlevere ham offentligt.

-Kritiserede af George Brandes.

# data[].attributes.body
Som journalist ved Nationaltidende, skrev Bang lidt af hvert.

Han kunne gøre hans reportager livagtige så læseren følte sig i centrum for begivenheden.

Han beskrev den moderne verdens nye centre (modesalonen, stormagasinet, forlystelsesstederne)

Men han skrev også om samfundets skyggesider (de fattige, de gale, de forældreløse, alle de mislykkedes liv, samfundets sociale og sjælelige tabere)

Noveller og romaner er kendetegnet ved at han kan sætte sig ind i det enkelte menneskes skæbne.

Hvorfor mon han var særligt god til det?

Fordi han selv i hans opvækst har oplevet meget.

Fordi han interesserede sig for skuespil og på den måde lært at sætte sig i andres sted.

# data[].attributes.body
- Stort behov for selvudfoldelse og selvfremstilling.

- Disse behov fik han dækket gennem oplæsningsturneer.

- Folk gjorde nar af han grundet hans mimik og gestik (kropsbevægelser).

- Det var især i de yngre år, at hans mimik og gestik var underlig. Senere blev han mere stilet.

- Hans stykker var, særligt i de senere år, præget af intensitet og suggestion (hypnotiserende).

- Hele livet var han meget bundet af teatret, hvor han gjorde det godt som sceneinstruktør for de unge talenter.

- Han var også tilknyttet det københavnske teater, som sceneinstruktør.

# data[].attributes.body
- Drøm om at blive skuespiller

- Flyttede over til hans bedstefar           og fik økonomisk støtte af ham.

- Han elskede storbyatmosfæren, teatret, cafeerne....

- Han frygter at arve sygdomme fra forældrene.

- Han var meget økonomisk udfordret da hans arv fra bedstefaderen slap op - og var nu meget afhængig af avisejere og forlæggere.

- Han forsøgte at få et gennembrud som romanforfatter.

- Han brugte sygdom som undskyldning for b.la. ikke at skulle betale regninger. En sygdom som kom når tilværelsen gik han på, eller når han var under arbejdspres.

- Han troede at han nedstammede fra en adelsslægt, som var en illusion som gav ham en aristokratisk pseudoidentitet - hvilket var med til at hjælpe ham med at fortrænge hans forældres fysiske og psykiske svagheder, som så fik ham til at virke stærkere.

# data[].attributes.body
- Han blev født i 1857, han var præstesøn, og tæt med sin mor, da hans far var manio-depressiv.

- Bindingen til mor og hjemmet, blev inspirationskilde til hans sene litteratur, hvor det bliver beskrevet idyllisk.

- Hans så på storbylivet som et hektiske, overfladisk kaos, hvor hans levestil, svarede til rejser

- Han længdes i det sene liv efter barndomshjemmet, og det idylliske.

- Nostalgisk forhold til provinsen, men kan heller ikke undvære bylivet.

# data[].attributes.body
- Hører ikke til den radikale inderkreds ligesom Brandes.
- Brandes hævder i 1870'erne: DK's litteratur bagud ift. resten af Europa
- DK hænger fast i Biedermeierlitteratur og idyl
- Brandes' opfordring: "sætte problemer under debat

- Naturalisme: mennesket bundet til naturens love.
- Herman Bang anvender pessimisme og determinisme
- Pessimisme: tror ikke på, at livet ender godt --> negativ indstilling
- Determineret: årsag til at ting sker --> skæbnen er forudbestemt
- Degeneration: slægter forværres/nedbrydes
- Romanen "Haabløse Slægter" 1880: behandler problemer om sygdom og degeneration i hans liv.
- Grundholdning: mennesker kan være komiske, men de er i virkeligheden tragiske skikkelser.

# data[].attributes.body
Han udfoldede sine kunstneriske evner på mange måder.

Han var journalist, instruktør, turnéoplæser og fiktiv forfatter.

Bang forsøgte at skabe sig en karriere i udlandet som instruktør og oversætter.

Han var meget populær i Norden.

Uddyb den sidste pointe om koblingen til industrialiseringen