# data[].attributes.body
Ласка - найменший з представників загону хижих, що мешкають в нашій країні. Будовою довгого, гнучкого тіла і забарвленням хутра дуже нагадує горностая, але відрізняється дрібними розмірами і більш коротким, а головне одноколірним хвостом; чорної пензлика на хвості в неї немає. Тіло ласки, як і у горностая, тонке і довге, з короткими лапками, довгастої головою і маленькими округлими вухами. У підстави хвоста є залози, що виділяють рідину з неприємним запахом.За зовнішнім виглядом самці відрізняються від самок тільки порівняно великими розмірами тіла. Довжина звірка коливається, залежно від приналежності до того чи іншого підвиду, від 11,4 до 21,6 см. Вага 40-100 м.

# data[].attributes.attachment_link.title
Как-выглядит-ласка

# data[].attributes.headline
Північний олень

# data[].attributes.subject
Північний олень

# data[].attributes.body
Олень північний належить до родини Олені підряду Жуйні. Як самки, так і самці мають роги, які, починаючи з короткої дудки, дугоподібно загнуті; на кінцях вони розширені у вигляді лопатки; надочні гілки; що часто складаються з одного відростка, мають форму пальців і вкриті неглибокими борознами. Широкі копита і Довгі, але тупі задні копитця, відрізняють дай вид оленів від інших. Тільки в старих самців у верхній щелепі є ікла, та й то не завжди.

Північного оленя слід вважати найкориснішою твариною цієї родини. Цілі народи зобов’язані йому своїм добробутом і навіть життям. Свійський північний олень дає м’ясо, молоко; шкура, кістки і жили використовуються для виготовлення одягу; служить в’ючною твариною і на легких санках перевозить родину господаря з усім його пожитком з місця на місце.

# data[].attributes.headline
Білий ведмідь

# data[].attributes.subject
Білий ведмідь

# data[].attributes.body
Білий ведмідь (Ursus maritimus) - найбільший наземний хижак нашої планети. Довжина тіла 1,6-3,3 м, маса самців 400-500 кг (іноді до 750), самок - до 380 кг. Ведмідь чудово плаває і пірнає, запливає у відкрите море на десятки кілометрів. Швидко пересувається по льоду. Веде одиночний спосіб життя, але іноді зустрічаються групи з 2-5 звірів; декілька ведмедів можуть збиратися близько крупної падали.Білі ведмеді полюють на ластоногих, головним чином, на кільчасту нерпу, морського зайця і гренландського тюленя. Виходять на сушу прибережних зон островів і материка, полюють на дитинчат моржів, поїдають також викиди моря, падло, рибу, птахів і їх яйця, рідше - гризунів, ягоди, мохи та лишайники. Вагітні самки залягають у барлоги, які влаштовують на суші з жовтня до березня-квітня. У виводках зазвичай 1-3, частіше 1-2 дитинчати. До дворічного віку вони залишаються з ведмедицею. Максимальна тривалість життя білого ведмедя - 25-30 років, рідко більше.

# data[].attributes.headline
Гренландький тюлень

# data[].attributes.subject
Гренландький тюлень

# data[].attributes.body
Найчисленнішим видом з сімейства справжніх тюленів, що мешкають в арктичних водах, є Гренландський тюлень. Це вічний мандрівник, постійно мігруючий по безмежних просторах Північного Льодовитого океану. У наші дні існує три популяції цих тварин. Перша з них облюбувала для себе великий регіон, що включає в себе Біле море.
Гренландського тюленя дуже легко відрізнити від його найближчих родичів. Шкура тварини має оригінальний і своєрідний окрас, якого більше немає ні в кого з сімейства справжніх тюленів. У щойно народженого дитинча шерсть зеленувата. Буквально через кілька днів вона набуває найчистіший білий колір, а волоски шерсті стають порожнистими і прозорими. Сонячні промені безперешкодно проходять крізь них і гріють шкіру малюка.  Коли останній відмовляється від молока і починає самостійне життя, то колір шкури знову міняється. Вона набуває сірого кольору. У самців при цьому з боків з'являються дві лінії. Мають вони вид півмісяців і з'єднуються у верхній частині спини і в районі крижів.

# data[].attributes.body
Песці - промислові хутрові звірі, яких іноді називають полярними лисицями. За розмірами вони трохи менше справжніх лисиць. Поширені песці по всій тундрі.
Песці бувають двох забарвлень: білі та блакитні (точніше, темні). Білий песець стає чисто-білим тільки взимку, а до літа у нього на спині і лопатках з'являються хрестоподібно розташовані темні смуги, за які він отримав назву «хрестовик». Блакитний песець і взимку і влітку суцільно темний. Біле волосся всередині містять повітря і створюють гарну ізоляцію взимку, зберігаючи тепло, подібно до того, як повітря між двома рамами в будинках не дає охолоджуватися житловому приміщенню. Темне волосся блакитного песця не мають цієї переваги, зате у нього більш густий підшерсток. Ось чому в хутровому промислі блакитні песці цінуються вище не тільки через красу хутра, але і через його щільності. Особливо це відноситься до блакитних песців з Командорських островів.

# data[].attributes.headline
Полярний вовк

# data[].attributes.subject
Полярний вовк

# data[].attributes.body
Ці вовки живуть в суворих арктичних районах Канади, на Алясці, на півночі Гренландії і Росії. Для цього регіону характерні сильні крижані вітри, снігові замети, тріскучі морози і вічна мерзлота. Здавалося б, вижити в таких умовах практично неможливо. Однак тварина існує в арктичному регіоні вже не одну сотню тисяч років.
Цей підвид повністю зберіг своє природне середовище проживання на відміну від сірих, червоних та інших вовків. Причина цього полягає в тому, що людина дуже рідко буває в суворих і холодних землях, які є рідним домом для полярного вовка.

У полярного вовка є все, що потрібно для існування в Арктиці: тепла, не проникна вітру шуба, гострий зір, уміння полювати і чудовий нюх. Від сірого мешканця хащі полярний вовк відрізняється теплою, майже білою шубою.

Зазвичай вовки мають висоту в холці 90-100 см, вага дорослої тварини становить 70-90 кг. Самки на 15% дрібніше самців.