# data[].attributes.body
כתובת 127 היא כתובת לבדיקה עצמית אם הרשת פועלת ותקינה.

# data[].attributes.body
רשת מסוג E תכיל בבית הראשון שלה מספר בין 240 ל-255 - לרשת זו לא הוגדרו כללים.

# data[].attributes.body
רשת מסוג D תכיל בבית הראשון שלה מספר בין 224 ל-239 - לרשת זו לא הוגדרו כללים.

# data[].attributes.body
רשת מסוג C תכיל בבית הראשון שלה מספר בין 192 ל-223 ותשתמש ב־3 בתים לקביעת כתובת הרשת.

# data[].attributes.body
רשת מסוג B תכיל בבית הראשון שלה מספר בין 128 ל-191 ותשתמש בשני בתים לקביעת כתובת הרשת.

# data[].attributes.body
רשת מסוג A תכיל בבית הראשון שלה מספר בין 0 ל-127 ותשתמש בבית אחד לקביעת כתובת הרשת.

# data[].attributes.body
https://youtu.be/QG9MpR9b0Fc

# data[].attributes.body
כוללת את כל הכתובות שבהן המספר הראשון הוא בין 240 ל-255. מחלקה E הוגדרה כ"שמורה לשימוש עתידי" ועד היום אין שימוש בכתובות שמוגדרות בה.

# data[].attributes.body
כוללת את כל הכתובות שבהן המספר הראשון הוא בין 224 ל-239. מחלקה D הוגדרת לצורכי מחקר וניסוי של שידור נתונים לקבוצות (broadband ו־groupband). כיום משמשת לתקשורת Multicast - שידור ממחשב בודד למספר מחשבים בו זמנית. השדר יוצא פעם אחת ממחשב המקור ומגיע לכל מחשבי היעד. בשיטה זו לא לכל מחשב יש כתובת, אלא לכל שירות התומך ב-Multicast, ולכל שירות יש כתובת זהה במחלקה D, כלומר כל המחשבים מאזינים לכתובת המסוימת של השירות, בנוסף לכתובת ה-IP הרגילה שלהם. שימוש לדוגמה ניתן לראות בשרתי WINS של מיקרוסופט Windows 2000. משמש בעיקר לאפליקציות של שיחות ועידה בווידאו.

# data[].attributes.body
כוללת את כל הכתובות שבהן המספר הראשון הוא בין 192 ל-223. הרשתות בה מוגדרות כך שהרשת מיוצגת על ידי שלושת המספרים הראשונים (24 הסיביות הראשונות), והמחשב מיוצג על ידי המספר האחרון (8 הסיביות האחרונות). קיימות 2,097,152 רשתות שונות במחלקה C, וכל אחת מהן יכולה להכיל עד 254 מחשבים. רשתות ממחלקה C מוקצות לחברות וארגונים קטנים בדרך כלל.

# data[].attributes.body
כוללת את כל הכתובות שבהן המספר הראשון הוא בין 128 ל-191. הרשתות בה מוגדרות כך שהרשת מיוצגת על ידי שני המספרים הראשונים (16 הסיביות הראשונות), והמחשב מיוצג על ידי 2 המספרים האחרונים (16 הסיביות האחרונות). קיימות 16,384 רשתות שונות במחלקה B, וכל אחת מהן יכולה להכיל עד 65,534 מחשבים. רשתות ממחלקה B מוקצות לחברות גדולות ובינוניות.

# data[].attributes.body
הוא פרוטוקול בשכבת הרשת המשמש להעברת נתונים ברשתות מבוססות מיתוג מנות, ובמיוחד ברשת האינטרנט. גרסה 6 של פרוטוקול ה-IP היא הגרסה העוקבת לגרסה 4 של הפרוטוקול (IPv4) (הגרסה השלישית מהגרסה הראשונית המתוארת ב-RFC 675). המספר שהיה מיועד לגרסה 5 ניתן לפרוטוקול הרשת הניסיוני ST-2 (אנ') שמתואר ב־RFC 1819 והיה אמור לפעול במקביל לפרוטוקול IP. פרוטוקול ה-IPv6 פותח במקור על ידי סטיב דירינג (Steve Deering) וקרייג מאדג' (Craig Mudge) במרכז המחקר זירוקס פארק, ואומץ כתקן על ידי ה-IETF בשנת 1994..

# data[].attributes.body
כוללת את כל הכתובות שבהן המספר הראשון הוא בין 1 ל-127. הרשתות במחלקה זו מוגדרות כך שהרשת מיוצגת על ידי המספר הראשון (שמונה הסיביות הראשונות), והמחשב מיוצג על ידי שלושת המספרים הנותרים (24 הסיביות הנותרות). קיימות רק 127 רשתות שונות במחלקה A, אך כל אחת מהן יכולה להכיל 2 בחזקת 24 (מעל 16 מיליון) מחשבים. מכיוון שכך, רשתות ממחלקה A מוקצות למדינות או לספקיות אינטרנט גדולות במיוחד.

# data[].attributes.body
רשת האינטרנט (וככל הנראה רוב הרשתות בעולם) מבוססת כיום על גרסה 4 של פרוטוקול ה-IP (תקן IPv4), שבו כתובת IP היא בת 32 סיביות. לשם נוחות, מקובל לייצג ערך זה כארבעה מספרים עשרוניים, כל אחד בין 0 ל-255. מספרים אלה נקראים אוקטטות, כיוון שגודל כל אחד מהם הוא 8 ביט. לדוגמה - 192.168.0.1 הוא הייצוג הנפוץ של הכתובת הבינארית -

# data[].attributes.body
על-מנת להתמודד עם מצוקת כתובות ה-IP הוגדר תקן חדש, IP גרסה 6[1] (גרסה חמש הייתה ניסיונית ונזנחה במהרה), שבה כל כתובת IP מורכבת מ-8 קבוצות של 16 סיביות, כלומר 128 סיביות. תקן זה מאפשר מרחב עצום של 2 בחזקת 128 (מספר בעל 38 ספרות) כתובות שונות, ופותר את המחסור בכתובות, כנראה לצמיתות.

# data[].attributes.headline
כתובות IP מיוחדות

# data[].attributes.subject
כתובות IP מיוחדות

# data[].attributes.headline
חלוקה למחלקות בכתובות IPv4

# data[].attributes.subject
חלוקה למחלקות בכתובות IPv4