# data[].attributes.body
He escollit a Núria López Bigas ja que m’apareix apassionant tot el relacionat en l’investigació del càncer. Crec que aquest interés sempre ha estat motivat pel fet de que en la meva familia han hagut diversos casos d’aquesta malaltia. Per això, penso que la feina de la Núria és admirable i que gràcies a gent com ella la vida de les persones cagada vegada millora més. En conclusió, crec que la Núria és més que una científica, és una heroïna.

# data[].attributes.body
M'ha semblat curiós mentre passava pel passadís veure aquest mural en dones científiques importants, principalment perquè penso que al voltant del món hi ha un percentatge bastant petit sobre científiques DONES que no pas homes. Em sembla molt rellevant donar a conèixer dones científiques, ja que també són molt molt importants i se'ls hi ha de donar la visibilitat que es mereixen.
Tot seguit la que em va cridar més l'atenció de totes va ser "Carmen Claver", em va cridar l'atenció perquè en un futur m'agradaria estudiar química també, i sobretot perquè l'any passat quan vam fer química inorgànica em va agradar molt, en aquell moment vaig saber que voldria estudiar aquesta carrera, a més a més és la seva especialització.

# data[].attributes.headline
Ariadna Laguna Tuset (Laura Carbonell Solé)

# data[].attributes.subject
Ariadna Laguna Tuset (Laura Carbonell Solé)

# data[].attributes.body
D’entre totes les científiques de l’exposició de l’institut Roquetes, no em va costar gaire escollir a l’Ariadna Laguna Tuset, encara que cada una d’aquestes dones són un exemple a seguir. Tan sols llegir els cartells, t’adonaves de l’extraordinària trajectòria que hi havien dut a terme per aconseguir els seus objectius, seguir investigant i ensenyar-nos que les dones científiques també existeixen i tenen veu en aquest àmbit.

L’Ariadna Laguna m’ha despertat l’interès, ja que és especialista amb les malalties neurodegeneratives. Les malalties neurodegeneratives són alteracions al sistema nerviós central, que causen el deteriorament de les neurones i, en conseqüència, provoquen irregularitats amb les funcions bàsiques de l’ésser humà com la parla, el moviment, les emocions, entre d’altres. Aquestes alteracions poden desembocar efectes importants, com els trastorns mentals, emocionals…

Per això, crec que és de gran importància contribuir en la investigació d’aquestes malalties.

A més, el que també em va cridar l’atenció, va ser la frase que va escollir de Confuci “Quan l’objectiu et sembli impossible, no canvis d’objectiu: busca un nou camí per arribar-hi”, ja que, normalment quan les coses no ens surten en el moment que volem, ens frustrem i pensem que no som suficients, fent que el nostre subconscient vagi en buscar d’un altre objectiu. Quan en realitat, el que hem de fer és intentar per totes les vies possibles aconseguir el que volem. Aquest pensament representa molt a l’Ariadna, ja que ella fins que no superi l’objectiu no deixarà de treballar.

# data[].attributes.body
Quan he vist el titular que defensa Amàlia Lafuente, m'han deixat d'interessar tots els altres titulars. No m'he pogut resistir a triar aquesta meravellosa científica, ja que m'ha cridat molt la seva frase "Si la teva única eina és un martell, tendeixes a tractar cada problema com si fos un clau".

Em sembla molt encertat el seu posicionament perquè en la vida tenim molts problemes i cadascun s'ha de tractar de manera diferent, segons el que ens exigeixin les circumstàncies. En la vida sempre s'ha de tenir pla A, pla B, pla C i així successivament fins que ho tinguis tot solucionat, i, tot i això, tinguis una altra vegada més plans perquè també la situació pot fer un gir de 180° i s'ha d'estar preparat. Sempre hem de tenir sortides, no ens hem de quedar encallats. Cada problema es solciona d'una manera específica. Si et trobes malament, no aniràs al mecànic, i si se t'avaria el cotxe, no aniràs al metge.

# data[].attributes.body
Entre totes les científiques que hi havia al mural Gemma Marfany ha sigut la que més m’ha cridat l’atenció a causa de la poca quantitat de dones que hi ha a la genètica molecular.

També m'ha interessat perquè aquest és un tema que m’interessa molt i aquesta dona ha escrit gran varietat de llibres i articles que han estat premiats, també m’ha cridat l’atenció que sigui docent.

# data[].attributes.body
De totes les dones científiques que hi havia exposades al passadís de l'institut, no m'ha resultat gens fàcil triar-ne una, però al final m'he decidit i parlaré sobre la Carme Torras Genís.

Aquesta és una científica que es dedica a la robòtica i a la informàtica industrial, dos temes que em causen molta curiositat i dels quals estic molt interessada.

Personalment, crec que una dona com la Carme és un exemple a seguir per a moltes persones, especialment els que es dediquen o es volen dedicar a professions semblants, ja que el seu coneixement no ha tingut fronteres i gràcies a això, ha rebut moltes mencions i ha estat capaç d'augmentar la seva formació.

# data[].attributes.body
Tan prompte com vaig veure el mural, em vaig fixar en el fet que gairebé totes les dones científiques de l’exposició es dedicaven a l’àmbit biosanitari.

I és que, en la vida diària, també és així.

A Espanya, només el 16% dels professionals de l’àrea de les STEM són dones (L’STEM són les sigles en anglès de ciència, tecnologia, enginyeria i matemàtiques).

És per això que m’agradaria reconèixer la feina feta per la Licia Verde, que no ho ha hagut de tenir fàcil per arribar on ha arribat.

La Licia, tot i no néixer aquí, és directora (càrrec poc habitual vist en la forma femenina) de l’Institut de Ciències del Cosmos de la Universitat de Barcelona (ICCUB).

També voldria destacar la frase que va utilitzar, ja que desprèn molt positivisme i a la vegada ganes de progrés i d'innovació.

En aquest context, voldria concloure que cal visibilitzar aquestes dones valentes que d’alguna manera es desvien del ramat d’ovelles que segueixen totes un mateix objectiu, i decideixen endinsar-se en un món, desgraciadament, absent de dones.

# data[].attributes.body
D'entre totes les científiques que hi havia a l'exposició, Núria Salán és la que més m'ha cridat l'atenció per diferents motius. El primer de tots ha estat quan he llegit que és enginyera metal·lúrgica, i el món de l'enginyeria és un món que em crida bastant l'atenció. El segon motiu és que és professora i sotsdirectora de Promoció Institucional i Estudiant a l'ESEIATT-UPC. També m'ha cridat l'atenció el fet que ha participat en diferents investigacions en l'àmbit de la metal·lúrgia i també en la innovació Docent. Una altra cosa que m'ha cridat l'atenció és que és la presidenta de la Societat Catalana de Tecnologia.

# data[].attributes.body
"Si la teva única eina és un martell, tendeixes a tractar cada problema com si fos un clau". Amb aquesta cita, l'Amàlia Lafuente va ser la primera de les vint-i-quatre científiques catalanes que més em va cridar l'atenció.
Tot i que encara no sé ben bé en què em vull especialitzar és cert que el camp de la Farmacologia m'interessa.

Respecte a la frase d'Abraham Maslow, m'agrada el missatge que vol transmetre. Ens recorda la importància de la diversitat d'eines i perspectives a l'hora de resoldre problemes. Si només comptem amb una eina, com un martell, tindrem la tendència de veure tots els problemes com a claus, és a dir, intentarem resoldre'ls sempre de la mateixa manera. Això pot ser limitant i no sempre efectiu.

A més, és inspirador veure com va combinar la seva passió per la ciència amb la seva habilitat com a escriptora, creant novel·les que no només van ser ben rebudes sinó que també van ser reconegudes amb premis com el "Premi Ciutat de Badalona".

Així que, per a mi aquesta científica és una figura inspiradora que contribueix al camp de la salut combinant habilitats docents i una manera innovadora d'acostar-se a la divulgació científica.

# data[].attributes.body
Havent llegit per damunt cada una de les dones científiques, aquesta, la Luisa, és la que més em va cridar l'atenció. Primer, en llegir la frase citada "només sé que no sé res" de Sòcrates em va deixar pensativa, ja que una dona dedicada a la ciència té molts coneixements, per tant, em va l'ús d'aquesta frase.

D'altra banda, em va semblar interessant la influència i reconeixement que té el seu treball, ja que es considera de les enginyeres més citades. Amb l'afegit que compagina la ciència amb la llengua, escrivint diversos articles en revistes i llibres, fet amb el qual em sento reflectida; jo estudio ciències, però segueixo admirant les llengües, la lectura, l'escriptura...

Per últim, em sembla molt d'admirar l'esforç i l'èxit per trobar un lloc en el món científic sent una dona, tenint en compte els impediments socials, als quals ens veiem cada dia sotmeses, pel simple fet de ser d'un sexe determinat. Hem de lluitar més del que cal per dedicar-nos a allò que volem, sense tenir tantes facilitats com els homes.

# data[].attributes.body
Contemplant minuciosament cada un dels cartells de l'exposició sens dubte hi ha un que va ser el que em va cridar més l'atenció.

No sols em va cridar l'atenció pels estudis i els títols universitaris que tenia sinó que també per la frase que aquesta científica va escollir,

"Sigues tu el canvi que vols veure al món" Mahatma Ghandi,

una frase d'un autèntic lluitador que ens va demostrar fins on pot arribar la caritat de l'ésser humà, una frase que va exemplificar.

La Doctora Àngels García Cazorla m'ha intrigat perquè es va atrevir a estudiar un dels camps de la ciència més complexos des del meu punt de vista, que és la neurociència, concretament especialitzada en neuropediatria. Aquesta és una branca de la ciència en què tens poca informació del que t'estàs enfrontant, ja que el món de les neurones és un misteri. Tot i això, ha aconseguit ser tota una experta i a més convertir-se en una doctora de prestigi tan nacional com internacionalment.

A més a més, ha tingut grans aportacions com desenvolupar una línia de tractaments personalitzats per als pacients amb malalties neurometabòliques.

Sincerament, crec que reflecteix molt bé la frase que ha escollit.

# data[].attributes.body
He triat aquesta dona científica, ja que no es veu molt sovint a dones amb aquesta mena d'estudis.
La representació de les dones en els camps de la ciència, la tecnologia, l'enginyeria i les matemàtiques (STEM) és crucial per inspirar i motivar a més dones a seguir aquestes carreres. Pot ser una font d'inspiració per a altres dones i joves interessats en aquest àmbit. La diversitat de perspectives i experiències és important per a la innovació i el progrés en la investigació científica.

# data[].attributes.body
He triat aquesta frase perquè reflecteix la importància de protegir la teva imaginació, creativitat i curiositat enfront d'influències externes. La frase suggereix que el teu món interior és únic i vital, instant-te a avançar amb aquestes qualitats i donar forma a la vida que desitges viure.

# data[].attributes.body
D'entre totes aquestes dones científiques tan interessants exposades al passadís, va ser difícil tirar-ne una però finalment vaig tirar Amàlia Lafuente, perquè combina la ciència amb el llenguatge, que és l'àmbit del qual m'agradaria dedicar-me en un futur.

"si la teva única eina és un martell, tendeixes a tractar cada problema com si fos una clau".

Estic d'acord amb aquesta cita perquè els humans sempre tendim a utilitzar les eines o les habilitats que tenim disponibles encara que no siguin les més adequades . Suggereix la importància de desenvolupar una varietat d'habilitats per abordar les situacions de manera més efectiva .

Amàlia, va estudiar medicina i encara que no sigui el que vull estudiar en un futur penso que aquesta professió és molt important i que tots els que s'hi dediquen són persones exemplars. Està especialitzada en Farmacologia també . Al llarg de la seva vida ha rebut diversos premis com el "Premio Internacional Hipócrates de Investigación Médica sobre Nutrición Humana" (2006) i el "Premio Nacional de Farmacología" (2015). A part de la seva carrera, també ha escrit novel·les divulgatives, i algunes d'aquestes també han rebut premis com "Codi Genètic" (Proa 2009), que va rebre el "Premi Ciutat de Badalona".

Reflexionant sobre totes aquestes dones, he arribat a la conclusió que si durant tota la història haguéssim donat a les dones la importància que és mereixen, el món científic s'hauria pogut desenvolupar més del que ja ho està.

# data[].attributes.body
Ha estat complicat triar una cientifica de tantes, pero despres de rumiar-ho un temps em vaig quedar amb Sandra Brucet: Ella és professora d'investigació ICREA de la Universitat de Vic, una biòloga i una especialista en ecologia aquàtica i efectes del canvi global. Jo sempre he sigut molt fan dels animals i de la vida marina des de que era un nen, al llegir la seva informació vaig quedar sobtat de totes les coses que ha fet, ha viatjat a molts de llocs i ha treballat en llocs on no tothom pot entrar-hi, es nota que ha sigut una dona exitosa i beneficiària per a la ciència, m'agradaria ser com ella, viatjar a molts llocs i guanyar diners treballant per a empreses importants fent el que t'agrada.

# data[].attributes.headline
Monserrat Colominas Guiu (Lluna Balagué)

# data[].attributes.subject
Monserrat Colominas Guiu (Lluna Balagué)

# data[].attributes.body
De gran vull ser com Monserrat Colominas Guiu.

La paraula “genètica” significa estudi dels gens i l'herència. Totes aquelles característiques que es transmeten de pares a fills. Els éssers vius som els únics que portem dins nostre les instruccions del que som, i no solament això, sinó que els gens també ens permeten viure, reproduir-nos i traure tot el nostre potencial com a humans. D’aquesta manera és que podem ser una espècie tan particular al nostre planeta.

La genètica, amb el seu pes conceptual, planteja la qüestió de la nostra llibertat intrínseca. Ens trobem lliures en la nostra totalitat, o és la genètica la que ens determina inexorablement? Encara que aquesta exerceix el paper de teixidora invisible que conforma la nostra essència, no necessàriament determina el nostre destí. Malgrat això, la genètica ens condiciona de maneres que no triem, com ara el nostre sexe a través dels cromosomes X i Y. És una ironia que, pel simple fet de ser portadora dels cromosomes XX, una dona ja es trobi predeterminada a enfrontar-se a discriminació i assetjament. A ser inferior per als ulls de la societat. Cada cèl·lula XX que pobla el meu cos és testimoni de la meva identitat femenina, i demostra que la força resideix en la diversitat.

Monserrat és científica especialista en genètica. En veure el mural la meva vista va anar directament a totes aquelles expertes del món biosanitari. Al meu interior existeix un eco apassionat sobre l’estudi de les ciències de la salut. Per què ens posem malalts? Com funcionen els òrgans? Quins mecanismes té el cos que el converteixen en una sofisticada màquina biològica? La figura de Monserrat Colominas Guiu, ha afrontat el predomini masculí en els cercles de poder i saviesa, és un testimoni vívid que el coneixement pot sobreposar-se a qualsevol obstacle. Aquesta genetista, i totes les dones científiques, m’inspiren i m'il·luminen el camí a l’excel·lència.

# data[].attributes.body
La decisió d'escollir solament a una de totes les dones científiques no ha estat fàcil, ja que totes tenen alguna cosa que em desperta la curiositat, però m'he acabat decidint per Sandra Brucet. Tot i que no vull especialitzar-me en aquest àmbit m'ha sobtat molt la seva frase, ja que ens dona molt per reflexionar.

"Gaudeix de les coses petites perquè pot ser que un dia miris enrere i siguin les grans coses". Aquesta afirmació anuncia que cada petita investigació o avanç en la vida poden acabar sent un gran resultat i això significa que per molt que no observem una millora dia a dia, a la llarga poden arribar a ser grans metes, per tant, mai s'ha de deixar d'investigar ni treballar per construir un futur millor. La frase que anuncia Sandra també la podem aplicar a la vida quotidiana perquè potser petites coses que no els hi donem el valor que els hi pertoca quan fan falta llavors és el moment en què ens adonem que érem uns afortunats en poder-les tenir.

A més a més, m'ha sorprès per tots els llocs que ha passat un cop acabat el seu doctorat. Sandra ha participat en moltes activitats i totes destinades amb l'objectiu de divulgar la seva recerca a tot el públic aportant beneficis envers la societat, la qual cosa és d'admirar.

Per acabar, penso que totes aquestes dones són grans científiques les quals se'ls hi hauria de donar molta més visibilitat de la que se'ls hi dona perquè gràcies a totes elles estem encaminats a un món millor.

# data[].attributes.body
No em va resultar gens difícil escollir a la dona científica de l'exposició, ja que en llegir l'àmbit en el qual treballava, em va cridar l'atenció, principalment perquè faig el TDR sobre la nanociència aplicada al càncer. M'agrada molt la feina que fa la Laura i crec que és molt necessària i que pot donar molta esperança en l'àmbit del càncer.  El càncer és una malaltia que qualsevol persona sap que és, ja que per desgràcia està present en moltes persones i que per desgràcia milers d’elles no l’aconsegueixen superar. A més a més, és un tema molt proper a mi, perquè la meva àvia va morir per aquesta malaltia i sempre m’ha agradat saber sobre avenços, notícies, casos i tenir més coneixement sobre aquesta malaltia. Crec que a totes les persones que han patit un càncer o l'han viscut de prop admiren la feina de la Laura pel fet que treballa i investiga en el desenvolupament de nanotecnologies avançades pel diagnòstic precoç d'aquesta malaltia com és el càncer. Dona esperança saber que cada cop hi ha més avanços per fer front a aquesta malaltia.

# data[].attributes.headline
Laura M. Lechuga (Robert Videllet Palanques)

# data[].attributes.subject
Laura M. Lechuga (Robert Videllet Palanques)

# data[].attributes.body
Crec que no em va resultar massa difícil triar la dona científica que he escollit. En veure nanotecnologia em vaig decidir molt ràpidament per Laura Lechuga. La nanotecnologia no és una cosa en la qual em vulgui especialitzar, però sempre m’ha cridat molt l’atenció.

Laura, és una química que va néixer a Cadis i ara viu a Sant Cugat del Vallès. És una professora d'Investigació del Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC) a l'Institut Català de Nanociència i Nanotecnologia.

També m’ha agradat el tema de què es dedica a investigar el desenvolupament de nanotecnologies per al diagnòstic precoç de malalties com el càncer i les infeccions. Això m’ha agradat perquè diagnosticar aquestes malalties amb antelació pot salvar la vida d’una persona innocent.

Laura, ha rebut nombrosos guardons, és editora associada i membre del comitè editorial de diverses revistes de física.

# data[].attributes.body
M’ha costat escollir una de totes les dones científiques exposades, però finalment m’he decidit per Núria Salán. Encara que, el seu àmbit no és en el que m’agradaria especialitzar-me, l’he triat a ella, perquè m'ha cridat molt l'atenció la frase que ha nomenat, i crec que té un rerefons important a nomenar.

"Ningú neix dona: s'hi ho fa".  El fet que Salán hagi destacat aquesta frase implica el llarg transcurs per arribar fins on ho ha fet. Segons el meu criteri, es refereix al fet que néixer noia en aquesta societat i fer-te un lloc en ella o arribar a complir els teus objectius i destacar, implica acabar entenent el significat de ser dona, ja que, nosaltres vivim el camí en primera persona i amb el temps acabes comprenent el que la paraula implica. Sento que no només implica un gènere, sinó que estàs marcada i per aquest fet, la societat t'imposarà una forma de vida, la més comuna i la més ben vista, per ser dona. Com ara ser mare i formar una família ben d'hora. També implica una càrrega de prejudicis, amb els que Salàn segur que es va creuar per estudiar en aquest àmbit. Ser d’aquest gènere, també significa formar part d'unes obligacions i estereotips imposats al moment que arribem a aquest món.

Finalment, també m'ha agradat perquè ha estudiat química especialitzada en enginyeria metal·lúrgica i ha aconseguit ser la presidenta de la Societat Catalana de Tecnologia. Em sembla meravellós que hi hagi dones en aquests àmbits i demostrin que si ens agrada i volem, també podem estudiar aquestes carreres tristament estereotipades en només els homes.

# data[].attributes.headline
Laura M. Lechuga (Iris Gimenez Guerrero)

# data[].attributes.subject
Laura M. Lechuga (Iris Gimenez Guerrero)

# data[].attributes.body
L’Exposició de Científiques Catalanes ens mostra que en el nostre territori existeixen no només científics sinó també dones científiques que després de formar-se i convertir-se en professionals han decidit anar més enllà, investigant i transmeten els seus coneixements arreu del territori.

D’entre elles m’ha cridat l’atenció Laura M. Lechuga, ja que no només és científica sinó que com m’agrada dir a mi és sabedora de la ciència del futur, la nanociència i nanotecnologia.

Ha estat professora, investigadora i guanyadora de diversos premis.

Vull remarcar que s'ha dedicat a divulgar els seus coneixements mitjançant xerrades, programes de ràdio i televisió i esdeveniments artístics i científics que fan que la valori encara més, ja que ens transmet a les generacions futures que és possible aconseguir allò que ens proposem.

# data[].attributes.body
Entre totes les dones que hi havia a l'exposició, he escollit a Lícia Verde perquè m'han cridat l'atenció els seus estudis sobre cosmologia, que és la branca de l'astronomia que estic més m'interessa.

El que m'agrada d'aquest estudi és la part de les constel·lacions, ja que des de finals de primària m'ha interessat aquest tema. Avui dia encara es localitza algunes d'elles, per exemple: la constel·lació que solament surt a l'hivern és la constel·lació d'Orió, i a l'estiu està el triangle d'estiu que passa pel mig de la Via Làctia. Les constel·lacions que estan durant tot l'any que em sé són l'Osa major, l'Osa menor i Cassiopea.

També el que més em sorprèn és la frase que té: “Somia l'impossibles, surt i fer-ho realitat.”

Aquesta frase m'és molt motivadora perquè el que somies algun dia es pot fer realitat si t'esforces per aconseguir-ho.

És un dels exemples que les dones poden arribar a tot sense ajudar dels homes. També per dona visibilitat a poder arribar a les metes que ens proposem.

# data[].attributes.headline
Rosa Estopà Bagot (Abril Alcoverro Prats)

# data[].attributes.subject
Rosa Estopà Bagot (Abril Alcoverro Prats)

# data[].attributes.body
D’entre totes les interessants científiques de l’exposició, em va costar decidir-me per una, però finalment vaig decidir que la Rosa Estopà seria la millor opció per mi. Aquesta científica em va cridar l’atenció perquè d’entre totes era l’única que treballava amb el llenguatge, i també, perquè aquest àmbit és el que m’he plantejat dur a terme en un futur.

“El llenguatge i les llengües són el patrimoni natural que ens defineix i diferencia com a estadants de l’Univers” segons Jesús Tuson. Jo també hi estic d’acord ja que les llengües són una eina essencial de comunicació i són una part molt important del nostre llegat cultural.

Una de les seves labors, la qual m’ha fet admirar-la i m’ha cridat especialment l’atenció és que un dels seus objectius ha estat millorar la comunicació entre el personal mèdic i els pacients. Aquesta comunicació és clau per a la comprensió mútua, el suport, la millora de l’adherència dels tractaments o prevenir malalties.

# data[].attributes.body
De totes aquestes dones que havia a l'exposició, la que més em va cridar l'atenció va ser l'Amàlia Lafuente. Aquesta va estudiar medicina, és una idea de futur que mai he pensat dur a terme, però que m'apassiona saber-ne més. He vist que va rebre bastants premis, tant literaris com científics i que va escriure varies novel.les dins l'àmbit científic.

Lafuente, tenia l'objectiu de realitzar teràpies personalitzades, per tant, eren més efectives per cadascun dels seus pacients, cosa que trobo que esta molt bé, ja que varies persones podem tenir la mateixa malaltia però no sempre reaccionem igual.

Em va sorprendre que ella va seguir el seu camí sense quedar-s'hi al costat de cap home. Penso que si les dones haguessin pogut tenir el dret corresponent sempre, el món seria diferent i la ciència podria estar més desenvolupada i hi hauria més igualtat.

Reflexionant, he arribat a la conclusió de què ara els hi donem la importància a les dones que cal, però perquè ara i no abans? Som iguals que abans, perquè ho veiem diferent?

# data[].attributes.body
De totes les científiques que hi havia a l’exposició, la que més m’ha cridat l’atenció ha estat Amàlia Lafuente, ja que vaig veure que va estudiar Medicina que és una de les carreres que m’havia plantejat estudiar quan era més petit. A part, he vist que va rebre bastants premis i que va escriure bastants novel·les.

Després de veure i reflexionar sobre tot el que ha fet l’Amàlia Lafuente i les altres científiques de l’exposició em pregunto: Com és que abans no coneixia cap nom de científiques mínimament reconegudes? Per què durant tota la història ningú no les ha deixat parlar?

Penso que si les dones haguessin tingut veu durant tota la història la societat seria diferent i probablement la ciència estaria molt més desenvolupada i viuríem en un món completament diferent on la feina dels homes i les dones seria reconeguda socialment i econòmicament per igual.

# data[].attributes.body
M'ha costat triar alguna de totes aquestes científiques amb diferents històries, ja que totes són molt interessants. Al final em vaig acabar decantant amb la Monserrat Gea perquè em va cridar l'atenció que parlava sobre infermeria i és una de les idees que tinc en fer en un futur.

En primer lloc, em va cridar l'atenció la frase amb color rosa que diu: "el feminisme és una protesta valerosa de tot un sexe contra la positiva disminució de la seva personalitat" que és una idea crítica i valorativa del feminisme. Això implica que hi ha hagut una disminució de la personalitat de les dones que s'ha considerat positiva per a algú o algun grup, i el feminisme sorgeix com una resposta valenta a aquesta reducció. Aquesta frase expressa una perspectiva específica i pot ser objecte de debat.

Vaig triar la científica Monserrat Gea perquè destaca com una professional amb una sòlida formació, àmplia experiència i un compromís amb qüestions importants com la igualtat de gènere i la recerca en salut pública. La seva combinació d'expertesa i interessos personals podrien fer-la una elecció atractiva per a diferents rols o responsabilitats en l'àmbit de la salut pública i la recerca.

# data[].attributes.headline
Montserrat Corominas Guiu (Madalina Diacon)

# data[].attributes.subject
Montserrat Corominas Guiu (Madalina Diacon)

# data[].attributes.body
La veritat és que m'ha costat triar una d'entre totes aquestes científiques amb històries tan diferents però a la vegada tan fascinants. Al final dubtava entre dues d'elles, però em vaig acabar decantant per la Montserrat Corominas.

En primer lloc, que sigui especialista en genètica va ser el que més em va atraure perquè és un dels temes que més m'ha agradat estudiar i un dels que més entusiasma per fer el meu TDR.

També m'ha sorprès molt que hagi estudiat i fet projectes als Estats Units, sobretot que hagi anat a Nova York, ja que és una de les ciutats que més em crida l'atenció i a on m'agradaria viatjar en un futur.

Tot el treball que ha fet m'ha sorprès molt gratament, des de les activitats divulgatives fins al seu projecte sobre el genoma humà.

Tot i que Montserrat Corominas Guiu és la que més m'ha agradat, totes les altres han sigut també extraordinàries de saber la seva història. M'anima molt que, cada vegada més, es donen a conèixer dones científiques amb carreres tan espectaculars. Em demostren que jo també puc aconseguir-ho.

# data[].attributes.body
D'entre totes aquestes meravelloses científiques m'he decantat per escollir a Cristina Fillat, líder del grup de Teràpia Gènica i Càncer de l'Institut d'Investigacions Biomèdiques Agust Pi i Sunyer de Barcelona.

L'he escollit, ja que en documentar-me d'ella he vist que ha participat en molts projectes d'investigació i fet 100 articles científics, una gran labor per aquesta societat.

A més a més, l'objectiu del seu grup de teràpia Gènica se centra en el càncer de pàncrees, on només sobreviuen el 7% de les persones diagnosticades amb aquesta patologia. Aquesta dona m'ha cridat molt l'atenció per aquests motius, per la seva gran col·laboració amb la societat per trobar una cura a aquesta malaltia. M'agradaria algun dia fer alguna aportació important a la societat com ha fet i continuarà fent Cristina Fillat.

# data[].attributes.body
He escollit a Luisa F. Cabeza perquè és enginyera industrial especialitzada en eficiència energètica, que és el que m'agradaria estudiar a mi, i perquè els més de cent articles que ha penjat em podrien ajudar amb els meus estudis futurs.

Em pareix un exemple de persona perquè no ha tingut temor de creuar fronteres per avançar coneixements i perquè li agrada compartir-los amb els demés.

# data[].attributes.headline
Núria Lopez Bigas (Júlia Homedes Meseguer)

# data[].attributes.subject
Núria Lopez Bigas (Júlia Homedes Meseguer)

# data[].attributes.body
A l'Institut Roquetes hem disposat durant unes setmanes d'una exposició de dones que han estat i estan sent transcendentals en la ciència, totes elles catalanes. M'ha cridat l'atenció que ningú coneixíem el nom de cap d'elles. Per què elles, que aporten tant al futur de la ciència, no reben el reconeixement que es mereixen? I, en canvi, "influencers", youtubers o futbolistes els coneixem tots... Alguna cosa no va bé.

Aquestes haurien de ser les nostres vertaderes ídoles. Per això és tan important donar-les a conèixer.

He escollit la Núria perquè el tema que treballa: la genètica del càncer, m'interessa molt. La genètica sempre m'ha cridat l'atenció, i si és sobre el càncer encara més. Em sembla increïble com coses tan petites com els gens poden causar malalties tan grans com el càncer.

Per desgràcia aquesta malaltia s'emporta moltes vides, i és imprescindible avançar amb els tractaments i les cures. Donar suport a persones com ella ens beneficia a cadascun de nosaltres.

Per això, tal com diu el seu lema: "Els petits canvis són poderosos", cal que tots aportem el nostre gra de sorra, com pot ser participant en la Marató de TV3 per la investigació.

Fa falta més gent com la Núria.

# data[].attributes.body
La meva elecció per triar a aquesta científica, ha sigut per diferents motius, El primer motiu és per la gran dedicació que té i ha tingut per l'ensenyament i per transmetre coneixements, una altra és que un gran savi mai té suficients coneixements, com ens demostra, tot el que ha estudiat i tot el que investiga per la medicina. També em sobta els grans diferents premis que ha rebut gràcies a la seva dedicació, però el que més m'agradaria remarcar, és que ha cursat viatges llunyans sense necessitat de telèfon mòbil ni de comunicar-se i finalment, que per molts estudis i treballs que té a la vida, mai ha abandonat el treball de tota la vida, el treball al camp.

# data[].attributes.body
Tot i que no sigui l'àmbit en què m'agradaria especialitzar-me, admiro com Sílvia Osuna és capaç d'aprofitar aquesta gran oportunitat que per ella mateixa ha trobat. Com ha aconseguit el premi de jove investigadora o com ha arribat a reunir-se amb el professor Houk a partir d'una gran beca.

Però el que més m'ha cridat l'atenció, és el petit consell que ens dona de Salvador Dalí: “No tinguis mai por a la perfecció, mai l'aconseguiràs”. Aquesta cita fa reflexionar el potencial que podem arribar a tindre, on tot i haver obtingut grans objectius, MAI estarem satisfets al 100%, ja que la perfecció no existeix… És per això que he acabat escollint aquest, perquè és un gran missatge que ens pot servir a cadascun de nosaltres en aquest moment. La veritable preocupació es mostra on nosaltres som capaços d'arribar.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Associació Catalana de Comunicació Científica

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
L'exposició "Científiques catalanes 2.0", nascuda al 2020 pretén donar una major visibilitat al paper estratègic de les dones científiques del nostre territori, que es preocupen per comunicar la ciència a fi de contribuir a crear i divulgar rols i models femenins, especialment en els àmbits de les ciències i les enginyeries. És de vital importància conèixer les dones de ciència per ajudar a superar els estereotips de gènere en les disciplines STEAM. Així, l'objectiu de l'exposició és posar de manifest el paper fonamental de la dona en l'avanç de la ciència en la societat, tot destacant algunes científiques del nostre entorn més proper, el territori català.

Aquest projecte ha estat coordinat pel Grup de Perspectiva de Gènere de l'ACCC, que compta amb més de 20 integrants, totes professionals de la comunicació, la divulgació, i el periodisme, així com la recerca científica. L'Associació Catalana de Comunicació Científica (ACCC) és una associació sense ànim de lucre constituïda al 1990 i formada per professionals i interessats de la comunicació, la divulgació i el periodisme científic amb l'objectiu de promoure, difondre, ampliar i millorar la comunicació científica en les terres de parla catalana. L'ACCC i els seus projectes, que inclouen aquesta exposició, compten amb el suport de les següents entitats col·laboradores: Fundació AGBAR, Biocat, Ciment Català, Fundació Catalana per la Recerca i la Innovació (FCRi), La Caixa, Fundació BBVA, Fundació Naturgy i Fundació KIMBcn.
En quines institucions i centres de recerca ha viatjat l'exposició? Cerca la científica que vulguis:

# data[].attributes.attachment_link.title
Exposició Científiques Catalanes 2.0 - Associació Catalana de Comunicació Científica

# data[].attributes.attachment_link.description
Grup de Perspectiva de Gènere en la Ciència de l'ACCC - L'exposició pretén donar una major visibilitat a les dones científiques del territori català.

# data[].attributes.body
Amàlia Lafuente és una figura excepcional que em va cridar l'atenció per la seva brillant carrera en el camp de la medicina i l'acadèmia, així com per la seva passió per l'expressió artística i literària.

La seva vida i trajectòria són un testimoni de com una persona pot transcendir les fronteres de les seves àrees, demostrant que la creativitat i la saviesa són compatibles.

Així, aquesta metgessa i catedràtica de farmacologia va aconseguir inspirar no només en el món de la ciència sinó també en el de la paraula escrita. La seva història em va recordar que les passions no coneixen límits i que cadascú de nosaltres pot escriure la seva pròpia narrativa, fusionant múltiples àmbits de la vida.

# data[].attributes.body
He escollit Ariadna Laguna Tuset per diverses raons. La seva investigació en malalties neurodegeneratives és un camp que m'interessa profundament, ja que la psicologia i les ciències de la salut estan relacionades, perquè moltes malalties neurodegeneratives tenen un efecte significatiu en la salut mental i emocional de les persones afectades.

La seva cita de Confuci, “Quan l'objectiu et sembli impossible, no canviïs d'objectiu: busca un nou camí per arribar-hi,” també em motiva i recorda que, tot i que els desafiaments poden semblar insuperables en el moment, sempre hi ha maneres de superar-los i assolir els nostres objectius.

# data[].attributes.body
D’entre totes les dones, m’ha cridat especialment l'atenció la Núria López-Bigas, és en la que més identificada m’he sentit, en la que més interès he mostrat. Després de conèixer-la m’he informat més d’ella i m'agradaria seguir els seus passos.

El primer motiu pel que m’he sentit atreta han estat els seus estudis universitaris, són els que jo voldria dur a terme (bioquímica i biologia molecular). El segon motiu  és l’àmbit que professionalment s’hi dedica, investigació sobre el  càncer, una branca que m’interessa.

El tercer, treballar a nivell internacional, al igual que ella, és un dels meus objectius.

I per últim, després de llegir el seu cartell a l’exposició, m’he quedat en ganes d’assistir a una de les seves xerrades.

# data[].attributes.body
La senyora Amàlia Lafuente m'ha cridat l'atenció per la primera impressió que m'ha donat al llegir la cita de color blau: "Si la teva única eina és un martell, tendeixes a tractar cada problema com si fos un clau". Una frase amb un significat profund que vol dir que aferrar-se a una idea no és res bo i que conduirà a l'error la gran majoria de vegades.

Després quan he indagat més llegint el text, he vist que havia estudiat medicina i després s'havia especialitzat en farmacologia, que són branques de la ciència que em criden l'atenció. A més a més, va ser Professora Titular a la Uneversitat Rivira i Virgili i posteriorment catedràtica a la Universitat de Barcelona, i són títols que tenen molt mèrit aconseguir. També els premis que ha guanyat i els llibres interessants que ha escrit fan d'Amàlia Lafuente une persona digna d'admiració i reconeixement.

# data[].attributes.headline
Àngels García Cazerola (David Diéguez Crespo)

# data[].attributes.subject
Àngels García Cazerola (David Diéguez Crespo)

# data[].attributes.body
M’ha cridat l’atenció Àngels García Cazerola ja que treballa de neuròloga infantil, és professora associada a la Universitat de Barcelona desde 2012 on va estidiar i llicenciar-se de de medicina i cirugia.

M’ha sorprès tot l’ímpetu que hi posa per a millorar la salud infantil, ara mateix està ajudant a varies investigacions de mecanismes de disfunció sinàptica en malalties neurogenètiques minoritàries

A més a més, no és una feina sencilla ,però amb esforç i sacrifici pot seguir prosperant i millorant la salud neurogenètica als nens i nenes del món.

# data[].attributes.body
En aquest gran mural on s'honra el gran treball de totes aquestes magnífiques dones, hi han exposades vides de científiques, camp d'estudi on fins no fa molt, era quasi impossible trobar el nom d'una dona. Per sort, actualment ja no és així, i aquestes científiques finalment poden ser mencionades tal com ho mereixen.

Si soc sincera, el món de la ciència mai m'ha apassionat, és per això se'm va fer difícil escollir una científica que despertés un gran interès en mi. Fins que vaig trobar a la Licia Verde.

Aquesta noia va néixer a Venècia, Itàlia, i llegint la seva descripció, em va cridar molt l'atenció els diversos països on ha viscut i treballat i tots els llocs on ha ensenyat el seu gran treball. Licia és una cosmòloga, professió de la qual no sabia molt, però quan vaig investigar-la, la vaig trobar molt interessant i curiosa. A part de la seva professió, també es professora de Ciències dels Cosmos de la Universitat de Barcelona (ciutat en la qual viu actualment), directora científica de la revista JCAP (Journal of Cosmology and Astropractice Physics) i forma part de la Science Advisory Board.

Em crida molt l'atenció totes les seves feines, i com explica que les gaudeix totes. Tot i que és una gran científica, també ha estat present en una pel·lícula, una sèrie i ha participat en programes molt coneguts. Licia ha obtingut premis molt importants i prestigiats gràcies a tot el seu esforç.

La seva història i vida és magnífica, però la frase que l'encapçalara és una gran representació d'ella "Somia l'impossible, surt i fes-ho realitat."

# data[].attributes.body
Vaig reconèixer a Núria llegint un mural que hi ha exposat a l’Institut Roquetes, ja que, per realitzar la part pràctica del meu treball de recerca, vaig anar a fer les pràctiques a l'institut de recerca de Barcelona, l’IRB, i buscant informació sobre les diverses investigacions que s'estan duent a terme allí, em va sortir el grup de treball de Núria que està centrat en el desenvolupament d’eines computacionals que ajudin a la identificació de mutacions causants de tumors.

Núria López-Bigas, és una dona investigadora i Doctora en biología molecular. Ha participat en diversos projectes internacionals i és membre electe de l’Organització Europea de Biologia Molecular i del patronat de la fundació científica de l'Asociación Española Contra el Cáncer. Durant el trajecte de la seva carrera ha guanyat el Premi Nacional de Recerca al Talent Jove el 2011 i l'XI Premi Fundació Banc Sabadell a la Recerca Biomèdica el 2016. Em va entusiasmar molt el fet que sigui una dona jove i hagi arribat tan lluny. Des de petita, m'ha agradat molt l'àmbit de la recerca i investigació. Fa poc he descobert que m'agradaria estudiar biomedicina. Ella, m'ha fet tenir esperança en l'evolució del món científic de les dones.

D'altra banda, em va despertar molta curiositat veure totes aquelles dones investigadores, empoderades i em va fer pensar en totes aquelles que encara no han estat reconegudes i que durant molts anys, han estat sotmeses a la ombra de l’home.

En conclusió, encara ens queda molt camí per recórrer en la investigació i cada cop està més protagonitzat per dones tot i que, encara no es reconeix la seva feina com hauria de ser.

# data[].attributes.body
Després d'estar una estona llegint les diverses científiques, em va cridar l'atenció Sandra Brucet.

La catalana és una biòloga, doctora en biologia, especialista en ecologia aquàtica i professora d'investigació ICREA de la Universitat de Vic.

Des de petit m'han agradat molt els animals i quan vaig llegir la seva obra em va causar interès el fet que sigui experta en biodiversitat, ecològica aquàtica i els efectes del canvi global.

El fet que sigui investigadora dels ecosistemes aquàtics crec que ha de tenir molt mèrit, ja que és un dels més desconeguts. A més, els éssers humans cada cop l'estem explotant més.

Crec que hem de fomentar i donar més importància a les dones científiques, ja que molts cops passen desapercebudes i no es valora prou la seva tasca.

# data[].attributes.body
Aquests dies passant pel passadís de l’Institut, m’ha cridat l’atenció el mural de dones científiques que tapava tota una paret entremig de dues columnes. El primer que vaig pensar va ser “carai, sí que hi ha dones que es dediquin a la ciència i tinguin tant de reconeixement”. Després, vaig reflexionar sobre per què ens hauria de sorprendre que dones científiques siguin capaces d’omplir tot un mural on exposen tots els seus guardons. Si fos tot un mural d’homes no se li hagués donat tot el reconeixement que estem donant-li ara, però, si és de dones ens hem de sorprendre? Això és igualtat? Potser hauríem de visualitzar tant homes com dones i classificar-los pels premis que han obtingut i no pas pel gènere. D’aquesta manera, igual podem arribar a la igualtat que fa tant de temps que lluitem, si igualem els ambdós gèneres.

Començant a llegir el mural, em va apassionar molt la història d’Amàlia Lafuente (1952-2022), una dona llicenciada en Medicina i especialitzada en Farmacologia. Durant el trajecte de la seva carrera va anar guanyant molts premis i reconeixements a nivell estatal per la seva investigació de tractaments personalitzats perquè s’adaptessin millor al pacient, com el “Premio Internacional Hipócrates de Investigación Médica sobre Nutrición Humana” i el “Permio Nacional de Farmaciología”. A part de guanyar premis sobre la seva investigació, també en va rebre pels seus llibres, com el “Premi Ciutat de Badalona” per la seva novel·la “Codi Genètic”. Em va sorprendre molt que durant els anys que va viure, que no van ser gens fàcils per a les dones que volien investigar i ser reconegudes, va poder esprémer totes les seves qualitats fins al final sense quedar a l’ombra d’un home.

D’altra banda, també em va entusiasmar el fet que hagués sigut reconeguda per les seves obres literàries, tot expressant-se en l’àmbit científic de la seva investigació. Em va donar un cop d’esperança, perquè personalment m’entusiasma el món de la medicina i també el de l’escriptura. Per tant, vaig poder afirmar-me que a aquesta vida puc arribar a aconseguir tot allò que m’apassioni si ho faig amb ganes i esforç.

# data[].attributes.body
Jo he triat a Carme Torras Genís perquè em va semblar molt interessant el que fa i a més és el que m'agradaria estudiar.

Sobre el meu punt de vista crec que el que fa té molt de mèrit i no és fàcil de fer, jo sempre em pregunto que passarà dintre d'uns anys quan la tecnologia progressi i la intel·ligència artificial s'acabi de desenvolupar. Què passarà amb els treballs? Que pot arribar a fer la IA? Són preguntes que m'agradaria saber, ja que crec que els robots ens ajudaran en moltes coses, per descomptat, però si no fem un ús controlat que pot passar...

# data[].attributes.body
Licia Verde ha sigut la dona científica que més m'ha cridat l'atenció entre totes les altres dones científiques exposades.

Licia és la que més interès m'ha provocat, ja que és experta en astronomia. El món de l'univers sempre ha sigut una cosa que m'ha inquietat moltíssim perquè és un món desconegut ple d'incògnites. A més a més, ara a física hem treballat el camp gravitatori i això ha fet que aquest interès augmenti.

Un altre factor que m'ha fet decidir la meva tria ha sigut que Licia ha treballat analitzant les dades d'un satèl·lit que va ser posat en òrbita amb l'objectiu de comprovar les teories sobre l'origen i l'evolució de l'univers. Per tant, aquesta dona ha treballat amb dades que ens ajuden a arribar a la resposta d'aquesta gran pregunta que ens fa reflexionar sobre qui o que és el creador de totes les coses.

# data[].attributes.body
De totes les dones científiques, la que més m'ha cridat l'atenció ha estat Laura Dempere, ja que m'ha semblat molt curiós el seu treball, neurociència computacional. Per ara és investigadora i està treballant de professora a la Universitat Central de Catalunya.

També m'ha semblat interessant que, va passar per diversos centres de recerca com la NASA i Univeristy of Oxford.

Per últim, cal destacar que és una dona molt activa amb activitats de la dona i la ciència i per a mi, és un gran exemple a seguir.

# data[].attributes.body
De totes les dones, la que m'ha cridat més l'atenció ha sigut Àngels García Cazorla, ja que he trobat molt interessant la seva feina. He trobat molt curiós que es dediqués a la neuropediatria.

Un altre motiu és perquè el treball que fa en aquestes malalties sobretot en el Parkinson infantil ho trobo molt important.

També, m'ha cridat l'atenció tots els càrrecs que té, tant en l'àmbit d'hospital com que sigui coordinadora de la xarxa Europea de malalties rares.

# data[].attributes.body
Jo he elegit a aquesta científica, ja que està realitzant importants investigacions en el món de la genètica molecular humana, també és membre de la societat catalana de la biologia. A més a més, compagina la seva carrera professional amb la creació de llibre i articles de divulgació científica. La Gemma Marfany és un exemple a seguir, per a tothom i una motivació, per a les dones que vulguin ser científiques, ja que, no només els homes poden ser importants i ella és un clar exemple de què no és cert.

# data[].attributes.body
Considero que la meva tria entre totes les dones científiques catalanes ha estat fàcil, des del moment que he llegit biologia ja m'ha cridat l'atenció, és un tema que em motiva molt i llegint la seva biografia m'he sentit molt identificat, sobretot al final quan menciona la seva motivació i encant cap als animals tant aquàtics com terrestres, sincerament m'agradaria molt arriba a aquest objectiu i poder estar dins del món laboral envoltat d'aquests magnífics éssers. Cal destacar que el que Sandra Brucet acostumar a fer, invertir temps per pensar, és una manera de connectar amb tu mateix i de clarificar les teves idees cap a un futur prometedo

r.

# data[].attributes.body
"Existeix com a mínim un racó de l'univers que de ben segur pots millorar, i ets tu mateix. - Aldous Huxley". Aquesta cita va ser, d'entre totes, la que em va cridar més l'atenció. Abans de mirar a què es dedicaven les dones que han pogut aconseguir el que es van proposar, volia saber què li havia quedat de tot el que havien fet, a través de quina cita havien triat entre les milions que haurien pogut escollir en la història, i per això he escollit a Núria Montserrat.

I així, em vaig posar a mirar el que ha fet fins avui dia. Primer de tot, Núria és una dona jove amb molts premis ambiciosos que es dedica a la Bioenginyeria, va néixer i encara viu a Barcelona, i li encanta la mitologia clàssica, el jazz i la música, en general.

Núria actualment és Professora de Recerca ICREA, i, a l'Institut de Bioenginyeria de Catalunya (IBEC), és Sènior Group. El que més va ressaltar del perfil d'ella va ser la seva àrea de recerca actual: les cèl·lules mare pluripotents i la bioenginyeria per a generar sistemes multicel·lulars complexos per entendre el desenvolupament de les malalties en humans.

En general, Montserrat és membre de bastants societats científiques com l'European Foundation for the Study of Diabetis o l'European Society of Cardiology, i ha participat en més de 200 activitats divulgatives al llarg de la seva carrera, i encara hi han més èxits que ha aconseguit i que no em cabrien dins d'aquest text, però estic contenta i meravellada de trobar a una persona, sigui home o dona, que pugui fer tant en la seva carrera en tant poc temps, és un model a seguir per a tota aquella gent que vol millorar personalment i tenir un bon futur i una carrera amb profit.

# data[].attributes.body
Aquesta dona m’ha inspirat, ja que ha tingut una vida laboral i estudiantil molt activa. Ha participat i format part de moltes Universitats i associacions d'arreu del món.

És una motivació per mi perquè no ha deixat d'esforçar-se per millorar el seu expedient tant acadèmic com laboral. Tant de bo tenir aquesta força de voluntat i els objectius tants clars.

# data[].attributes.body
He triat a Licia Verde a causa de la seva impressionant contribució al camp de l'astrofísica, els seus múltiples premis i reconeixements, i la seva participació en una àmplia gamma d'activitats que van més enllà de la seva investigació científica, com ara la seva participació en programes educatius i a la indústria de l'entreteniment. La seva versatilitat i passió per la ciència, combinades amb interessos personals variats, la podrien fer una figura inspiradora i fascinant per seguir.

# data[].attributes.attachment_link.title
Localitzacions Científiques Catalanes 2.0 - Google My Maps