# data[].attributes.body
Pjesma Visoki jablani ima univerzalnu tematiku koju možemo prepoznati simbolikom u simbolici motiva visokih jablana. Oni  simboliziraju izdvojene pojedince koje svijet ne razumije, a Ujević ih opisuje  vizualnim pjesničkim slikama: „Oni imaju visoka čela, vijorne kose, široke grudi;“ On misli da bi ti pojedinci trebali vladati cijelim svijetom, tj. čovječanstvom: „Njina muška desna neprestano zida / dvore čovječanstva. Dom Prometeida!“ Možemo zaključiti da su ti ne shvaćeni neshvaćeni se piše satavljeno pojedinci  zapravo svi pjesnici te bi bih (ja bih) zato ovo lirsko djelo  usporedila s pjesmom Antuna Branka Šimića „Pjesnici“ u kojoj on također govori o pjesnicima koje nitko ne razumije.

# data[].attributes.body
Modernistički pisac Tin Ujević napisao je pjesmu Visoki jablani. Pjesma govori o neshvaćanju iznimnih ljudi. O tome kako ih nitko ne razumije te da oni gledaju stvari s visoka. Visoki jablani su simbol  su iznimnih pojedinaca koje svijet ne razumije. Tin Ujević opisuje ih mnogim pjesničkim slikama poput: "Oni imaju visoka čela, vijorne kose, široke grudi".  TOČKU STAVI UNUTAR NAVODNIKA Možemo reći da je tema univerzalna zato što se odnosi na cijeli svijet te je mogu svi razumjeti i pronaći se u nekom dijelu pjesme. Visoke jablane Tina Ujevića usporediti ću s pjesmom Dobriše Cesarića Večernji vidik. Obje pjesme na prvi pogled govore o prirodi ZAREZ ISPRED ALI ali su zapravo duboke misaone pjesme.
Obje pjesme imaju vezani stih, Visoki jablani parnom rimom, a Večernji vidik ukrštenom. Dok Visoki jablani govore o izuzetnim ljudima, Večernji vidik govori o pustim obećanjima u bolje sutra.

# data[].attributes.body
Pjesma Visoki jablani djelo je hrvatskog pjesnika Tina Ujevića. U pjesmi govori o visokim jablanima koji simboliziraju izdvojene pojedince koje svijet ne shvaća. Ujević ih opisuje kao moćne ljude koji su rijetkost, visokog čela, vijorne kose i širokih grudi. Također, Ujević govori kako je naše društvo "mračna rulja" koja ne razumije takve pojedince. U pjesmi, Ujević spominje motiv zvijezde koji simobilizira idealan svijet u koji se pojedinac povlači. Kao i Ujević, Antun Branko Šimić u pjesmi Pjesnici također koristi astralni motiv zvijezde gdje pjesnik teži za nečim duhovnim. Šimić također u pjesmi Pjesnici govori o neshvaćenosti umjetnika te da ih društvo ne prihvaća.

# data[].attributes.body
Visoki jablani pjesma je koja se može protumačiti kao vapaj pjesnika za razumijevanjem izdvojenih pojedinaca koji se ne uklapaju u društvo. Neshvaćeni pojedinci prikazani su motivima visokih jablana, a Ujević ih opisuje kao moćne,  visokih čela, vijorne kose i širokih grudi koji u sebi kriju toliku silinu i snagu da imaju polet orlova, a kada rukom mahnu, obzori svijeta se šire. Ujević smatra da su takvi ljudi rijetkost te kako je naše društvo zapravo "mračna rulja" u kojem prevladavaju "glupani i hulje" koji ne razumiju širinu njihova uma, što u konačnici nije bitno zato što: "... nad njima sunca: samo zvijezde, zvijezde!" Sam motiv zvijezde prikazuje idealan svijet u koji se pjesnik povlači kako bi pobjegao od osude većine, što možemo povezati sa s poezijom Antuna Branka Šimića, koji u svojim pjesmama također ukazuje na problem uklapanja u hrvatsku tradiciju. Međutim, Ujevićevu pjesmu Visoki jablani usporedit ću sa s pjesmom Albatros najpoznatijeg francuskog pjesnika, Charlesa Baudelairea. Obje su pjesme pisane u katrenama vezana stiha koje su prožete stilskim izražajnim sredstvima. Najbitnije sredstvo koje obojica koriste je zasigurno zasigurno je simbolika motiva jablana i albatrosa koji u oba slučaja simboliziraju pjesnike intelektualce u društvima toga vremena. Podudaraju se i u tematici, koja kritizira prihvaćenost nadarenih pojedinaca u "mračnoj rulji" kako ih je opisao Ujević. Za razliku od njega, Baudelaire uvodi drugi simbol, a to su mornari koji utjelovljuju društvo koje sputava i draži pjesnika: "Netko mu kljun draži onim što dohvati,/ Drugi oponaša hod mu tako tužan." U zadnjoj strofi, Baudelaire otkriva kako ta bijela ptica "carskoga roda" zapravo predstavlja samog pjesnika, te pjesmu završava dramatičnim stihom: "...U zamaljskoj hajci nema što mu treba/ I silna mu krila ne daju da hoda." S druge strane, Ujević do kraja ostaje tajnovit i ne otkriva simboliku čitateljima, već pjesmu završava s pozitivnim stavom i samom porukom za sve intelektualce koji se osjećaju neshvaćenim od društva, samo je nebo granica: "Povrh njina vrška gdje se pjesme gnijezde/ samo vile lete, ili bure jezde;/ a nad njima sunca: samo zvijezde, zvijezde!"

# data[].attributes.body
Pjesmu Visoki jablani napisao je Tin Ujević. Motiv visokih jablana simbol je za izdvojene pojedince koje svijet ne razumije. Jablani su personificirani: ,,Oni imaju visoka čela, vijorne kose, široke grudi." Genijalnost izdvojenih pojedinaca rezultat je duboke patnje, ali takvi pojedinci vode čovječanstvo iako ih neki ljudi osuđuju. Genijalni pojedinci suprotstavljeni su svijetu običnih ljudi te se oni međusobno ne razumiju: ,,Mi stupamo bijelim dolom u tišini,/ oni, sami, gordi, dršću u visini." Ovu pjesmu možemo usporediti s pjesmom Albatros koju je napisao Charles Baudelaire. Obje pjesme simbolički prikazuju ljude koji se ističu i koje svijet ne razumije, ali za razliku od Visokih jablana, u pjesmi Albatros izdvojena osoba je je osoba pjesnik simbolički prikazan kao ptica albatros koji je zarobljen.

# data[].attributes.body
Pjesma Visoki jablani djelo je hrvatskoga pjesnika Tina Ujevića. Jablani su metafora za izdvojene pojedince, koji šire obzore te imaju snagu vjere. To su svi oni ljudi koji se u jednom društvu ističu, oni koji daju drugima motivaciju da krenu naprijed. Oni su blagoslov društva, ali i njegovo prokletstvo. Njihov osjećaj razapetosti između visina, materijalnog i duhovnog bogatstva naspram siromaštva i bijede koji su ispod njih. nedovršena rečenica Jablani prije svega predstavljaju ljude koji su isto nekada bili dolje, u tišini i koji su se svojim radom i zaslugama izdigli iz bijede i dosegli visine. Najveća patnja jablana je neshvaćenost, ali i nemoć da uzdignu kolektivni “mi” do istih tih visina. “Mi stupamo bijelim dolom u tišini“, a oni ostaju u visini, “a nad njima sunca: samo zvijezde, zvijezde!”

# data[].attributes.body
„Oni imaju visoka čela, vijorne kose, široke grudi;“ navodnici pa zarez stih je kojim velikan hrvatskog pjesništva Tin Ujević započinje antologijsku pjesmu Visoki jablani. Jablani simboliziraju određene snažne, moćne osobe. dvotočje „…od gromora njina glasa šuma i more se budi“ Također zarez Ujević u ovom alegorijskom djelu veliča simbol jablana gomilom mnoštvom  hiperbola dvotočje  „a kada rukom mahnu, obzori svijeta se šire“. Pjesnik je izabrao motiv jablana kao poveznicu sa čvrstim, visokim stablom koji niče od zemlje prema visinama te se ističe u mnoštvu. Ta visina i moć izolira ih od ostatka i čini neshvaćenima u društvu, „Ali u samoći njihova je glava/ ispravna i čista povrh mračne rulje/ gdje ih ne razumiju glupani i hulje.“ Pjesnik uvodi i motive svjetla zarez tj. zvijezde kojima se koristio i Antun Branko Šimić u pjesmi „Pjesnici“. Oba pjesnika pišu slobodnim stihom te prikazuju ljude koji su neshvaćeni od svijeta. Djelo Visoki jablani može biti uspoređeno sa s Baudelaireovim djelom Albatros koji također prikazuje ljude koje svijet ne razumije, u tom slučaju pjesnike, simbolom albatrosa. Njihova velika krila mogu se povezati opisom s visine Ujevićevih Jablana. Djelo je svevremensko i povezivanjem novije hrvatske književnost s hrvatskom tradicijom ali i modernim europskim utjecajem opravdava naziv „klasik našeg modernizma“.

# data[].attributes.body
Pjesma Visoki Jablani Tina Ujevića govori o iznimnim osobama u društvu; o njihovim o uspjesima dvotočje „Njina muška desna neprestano zida / dvore čovječanstva. Dom Prometeida!“, patnjama i sudbini. Ujević velikane društva poistovjećuje upravo sa velikanima biljnog svijeta, jablanima. Ujevićevi jablani oblikuju i vode društvo, no društvo ih osuđuje jer ne razumije težinu bremena kojega koje (neživo) nose. Na sličan je način kao Ujević Antun Branko Šimić portretirao pjesnike u istoimenoj pjesmi. Šimićevi pjesnici su „čuđenje u svijetu“ isto kao i Ujevićevi jablani. Društvo ih ne razumije te velik dio društva prezire. Motiv zvjezde u pjesmi Visoki Jablani poveznica je kojom Ujević nadovezuje svoju pjesmu na Šimićevu, čije su pjesme prepoznatljive po motivu svjetla.

# data[].attributes.body
Pjesmu Visoki jablani napisao je poznati hrvatski modernistički pisac Tin Ujević. Pjesma je lirskog-misaonog sadržaja u kojemu visoki jablani zapravo prikazuju određene pojedince u društvu koje ljudi odbacuju, a njihovo djela posljedica su njihovog njihova ismijavanja i neprestane mukotrpnosti. Djelo je prikazano jako snažnim vizualnim pjesničim slikama, dok sve ostale pojačavaju taj osjećaj vizualnih. Nema pretjerano puno stiliskih izražajnih sredstava, jer pjesnik govori o životu, a kao takvom i o smrti. Ima jako punos stilskih izražajnih sredstava!  Također je sastavljena od osam strofa, nema rime, što jako vuče na sličnosti što mogu povezati s mnogim piscima kao što su Baudelaire, Antun Branko Šimić i ostali. Usporedio bih ovu pjesmu sa s Albatrosom, djelom pisca Charlesa Baudelairea, jer se u njoj isto prikazuje odnos neshvaćenih ljudi, ne treba zarez koji su u "svome svijetu" i onih ljudim koji su "normalni" te se ne uspijevaju u potpunosti sporazumijvati.

# data[].attributes.body
Pjesma Visoki jablani ima univerzalnu tematiku koju možemo išćitati iščitati iz motiva nslova pijesme pjesme  jer ono govori o pojedincima koji su izdvojeni od svijeta koji ga ne razumije. Ujević nam bez nam, samo Ujević ... pojedince opisuje vizualnim: „Oni imaju visoka čela,vijorne kose, široke grudi;“ i auditivnim slikama: „rođena u plaču, sazrela u muku.“ Pjesničkim slikama u kojima govori kako bez obzira na predrasude pojednci koji su drugačiji i dalje će ići svojim putem i tako kroz duboku patnju i genijalnost voditi svijet. Kroz mnogo suprotnosti Ujević pokazuje razliku između pojedinaca i ostaljih ljudi u svijetu: „Mi stupamo bijelim dolom u tišini, / oni, sami, gordi, dršću u visini,“ i govori kako se nikada nisu i nikada neće razumjeti jer ljudi jednostavno neznaju ne znaju prihvatiti one koji su drugačiji od njih samih ne uzimajući u obzir da su pojedinci u nekim slujčajevima upravu. Visoke jablane možemo usporediti s Greogorom Samsom, iz djela Preobrazba, koji je bio odbaćen odbačen od same obitelji i društva no zarez ispred no tek onda kada se pretvio u kukca, to jest kada je postao drugačiji od drugih. Kada se Gregor pretvori u kukca zarez zbog inverzije ljudski se odnosi unutar obitelji i društva gube, on biva opterećen krivnjom i koliko se god on trudio komunicirati s obitelji zarez zbog inverzije ne uspijeva jer su ljudi takvi i nežele ne žele prihvatiti ništa što je drugačije isto kao što Ujević kaže u pjesmi: „Ali u samoći njihova je glava / ispravna i čista povrh mračne rulje/ gdje ih ne razumiju glupani i hulje,“, neki će ljudi radije živjet sami nego zarez ispred nego  da prihvate tuđe razlike.

# data[].attributes.body
Pjesma Visoki jablani najvećeg pisca hrvatske književnosti 20. stoljeća Tina Ujevića jedna je od najpoznatijih I najcitiranijih njegovih pjesama. Motiv visokih jablana koristi se kao simbol za ljude ne shvaćene neshvaćene od društva i na taj se način povezuje s Baudelaireom. Pjesma je posebno ritmična i melodiozna, na što utječe izmjena parne i ukrštene rime u nejednako dugim strofama i stihovima. Temelj je pjesme kontrast između genijalnih pojedinaca i običnih ljudi svijeta koji se međusobno ne razumiju. U pjesmi Albatros također ima simbol koji predstavlja ne shvaćene neshvaćene ljude, a to je Albatros: „Pjesnik je nalik tom gospodaru neba / Što živi u buri i carskog je roda, / U zemaljskoj hajci nema što mu treba / I silna mu krila ne daju da hoda.“ Baudelaire na sličan kao i Ujević pjesnike prikazuje da su za ostale ljudi u nekom sasvim drugom svijetu i zato se ne mogu razumjeti.

# data[].attributes.body
Visoki jablani je metaforička metaforička je pjesma Tina Ujevića u kojoj koristi stablo jablana kao simbol visoko pozicioniranih,čvrstih i postojanih s obzirom na ostale, no oni koji su visoko i nikoga nemaju u okolini zbog svoje pozicije su osamljeni osamljeni su te zbog toga pate.Oni su primjer u pjesmi kao izdvojenih pojedinaca koji svojim djelovanjem: “šire obzore“, “imaju snagu vjere“, “oni imaju polet orlova, srčanih zračnih ptica“,  te  ne zarez ispred te tako govori kako pomažu društvu, ali isto tako ih društvo ne shvaća ponekad te ih društvo osuđuje.Ujević govori kako su jablani primjer socijalno osjetljivih ljudi   koji se trude uzdići sve one iznad svih onih koje su ostavili u gorem položaju,što je bila cijena koju su morali platiti kako bi došli do visokog položaja,ali i postoje neki kojima ne mogu pomoći te im oni zavide pa je jablanima najbolje biti u osami.Ujević, kao i Cesarić, u svojim pjesmama često koriste motive iz prirode kojima daju ljudska obilježja te iznose njihove, uglavnom teške, sudbine i težnje za ostvarenjem vlastitog cilja. Ujevićevi jablani predstavljaju ljude koji su se radom i vlastitom zaslugom uzdignuli iznad ostalih ljudi i žude za time da oni postanu jednako uzvišeni. Nasuprot jablanima Cesarić koristi motiv oblaka koji predstavlja pjesnike, uzdignute zahvaljujući svojem stvaralaštvu, ali isto tako osamljeni i izolirani te u čežnji da ih drugi ljudi primjete primijete i postanu im ravnopravni. Oba pjesnika iza, naizgled jednostavnih pejzažnih motiva, iznose odnose ljudi u društvu.

# data[].attributes.body
Pjesma Visoki jablani jednog od najutjecajnijih pjesnika hrvatske moderne Tina Ujevića koji prikazuje simbol jablana kao ljude koji su izdignuti visoko iznad ovih "običnih" te koje ovi obični ne mogu razumjeti. Neshvatljiva, predugačka rečenica! Pjesma je refleksivna, sastavljena je od osam strofa nejednake duljine, pisana je slobodnim stihom, a rima je uglavnom parna. Pjesnik različitim stilskim figurama poput personifikacije: "a kada rukom mahnu, obzori svijeta se šire i bune, i prodiru uvis u etire" , simbola: "Oni imaju snagu vjere što živi u smaku i vrelo svjetlosti što tinja u mraku i sunce u oblaku..." i kontrastom:" Povrh njina vrška gdje se pjesme gnijezde samo vile lete, ili bure jezde, a nad njima sunca: samo zvijezde, zvijezde!" pokušava prikazati savršenost i genijalnost pjesnika koji su u ovoj pjesmi prikazani kao jablani. Pjesma je isto tako prožeta i mnogim pjesničkim slikama kao što su vizualna: " Oni imaju polet orlova, srčanih zračnih ptica", auditivna: " od gromora njina glasa šuma i more se budi, olfaktivna:" gdje se sitno cvijeće plavi,ruji,žuti."   Pjesmu sličnu ovoj napisao je još jedan predstavnik hrvatske moderne Antun Branko Šimić zvanu "Pjesnici" gdje on kao i Ujević uzdiže pjesnike iznad običnih ljudi i pokušava dočarati njihovu genijalnost i taletnt te ih prikazati kao neshvaćene

# data[].attributes.body
Za tematiku ove pjesme možemo reći da je univerzalna baš zbog toga što se odnosi na čitav svijet, na svu populaciju, na realno stanje. Također, zajednička je svim neshvaćenim pojedincima na ovome svijetu, u ovom slučaju pjesnicima. Govori o neshvaćenosti pjesnika, o njihovoj patnji i muci među masom skoro pa istih ljudi: „...Ali, za svoju snagu oni su zahvalni patnji,/bijedi , sužanjstvu, gladi i njihovoj crnoj pratnji...“ Oni imaju široke vidike, puni su života i vide ljepotu u onome u čemu je mi ne možemo vidjeti, doživjeti niti osjetiti: „...a kada rukom mahnu, obzori svijeta se šire/ i bune, i prodiru uvis, u etire...“ Ova pjesma ne predstavlja samo Tina Ujevića nego zarez ispred nego predstavlja sve pjesnike na ovome svijetu opisane kao jablane visokog čela, vijorne kose, širokih grudi, srčane poput zračnih ptica poleta orlova: „Oni imaju visoka čela, vijorne kose, široke grudi;/od gromora njina glasa šuma i more se budi...“ Cijela pjesma napisana je alegorijski te je prožeta metaforama gdje su upotrijebljeni simboli personificiranih jablana koji predstavljaju pjesnike i zvijezda koje predstavljaju njihove ideale koji ih razlikuju od drugih ljudi. Ovu pjesmu mogu povezati s pjesmom „Pjesnici“ Antuna Branka Šimića koja također opisuje neshvaćenost pjesnika te govori da su oni čuđenje u svijetu. Obje pjesme pisane su slobodnim stihom i nemaju rime. T.Ujević u svojoj pjesmi upotrijebio je simbol jablana, a A.B.Šimić ne koristi nikakav simbol za pjesnika. U objema pjesmama nalazimo metafore. Uočljiva je njihova patnja i bol upravo zbog te različitosti. Muči ih to nerazumijevanje kako ostali ne mogu njih razumijeti. Zapravo, ni jedni ni drugi nismo međusobno shvaćeni.

# data[].attributes.body
Visoki jablani, ne treba zarez u misaonoj pjesmi Tina Ujevića simboliziraju pojedince izdvojene zbog nekog kriterija, koji su najčešće neshvaćeni, no također su predvodnici te donose  bitne  odluke koje mogu biti osuđivane od strane od drugih ljudi, izbjegavaj od strane  drugih ljudi. Opisuje ih auditivnim i vizualnim pjesničkim slikama: "Oni imaju visoka čela, vijorne kose, široke grudi..oni poznaju pjesmu naših najdubljih žica..." Kontrast je najviše uočljiv zbog običnih ljudi koji ne razumiju odluke genijalaca jer ih možda ne mogu shvatiti: "Mi stupamo bijelim dolom u tišini,/oni, sami,gordi, dršću u visini…"Pjesma je sastavljena od osam strofa nejednake duljine, pisana je slobodnim stihom, a rima je uglavnom parna. Pjesmu Visoki jablani bih usporedila usporedila bih s Baudelaireovom pjasmom Albatros, u kojoj su pjesnici simbolizoraju albatrose, neshvaćeni zbog svoje genijalnosti te izražavanja svoje kreativnosti. Pjesnik teži višim duhovnim vrijednostima idealima, što je usporedivo s intelektualcima koji teže dobrobiti čovječanstva, iako su obje strane rezultat duboke patnje.

# data[].attributes.body
Pjesma Visoki jablani poznatog hrvatskog modernističkog  pjesnika Tina Ujevića obuhvaća sve tipove njegovog  njegova stila od otvorenog stiha koji svojim intelektualnim sadržajem odiše modernom pa do zatvorenih formi koje su ispunjavale njegove unutarnje tjeskobe i filozofska razmišljanja o svijetu. Glavni su motiv i simbol u pjesmi su jablani, visoka i čvrsta stabla, koja odlaze u visinu te predstavljaju izdvojene pojedince u društvu koji se izdižu iznad drugih. Drugi hrvatski modernist Antun Branko Šimić napisao je pjesmu Pjesnici koja također govori o položaju pojedinaca u svijetu,ali ne bilo kojih pojedinaca zarez nego pjesnika koje naziva "čuđenjem u svijetu". Šimićeva pjesma Pjesnici nema simbol te on uglavnom pise o životu i smrti, tj. o čovjekovim krajnostima i teži savršenoj formi. Čuđenje, treptanje, to mogu biti i simboli! U pjesmi Tina Ujevića jablani su socijalno osjetljivi ljudi koji unatoč postignućima imaju na umu one koje su ostavili u gorem položaju, a s druge strane u Šimićevoj pjesmi pjesnici jedini vide ljepotu svijeta te smatraju da bi svijet bio dosadan i nehuman da nema pjesnikovih očiju i misle da su bolji od običnih i ravnodušnih ljudi.

# data[].attributes.body
Pjesma Visoki jablan je lirska je socijalna alegorija. Visoki jablan u pjesmi simbolizira najutjecajnije ljude svijeta te razliku između njih i ostalih ljudi. Ujević u svojoj pjesmi pokušava pokazati čitateljima da su ti najutjecajniji ljudi došli do velikog uspjeha i slave napornim radom : " Ali, za svoju snagu oni su zahvalni panji,/bijedi, sužanjstvu, gladi i njinoj crnoj pratnji." Ujevićevu pjesmu Veliki jablan bih usporedila usporedila bih s pjesmom Pjesnici Antuna Branka Šimića zato što obje pjesme govore o posebnim ljudima koji se razlikuju od ostalih običnih ljudi p
Po čemu?, ali razlikuju se po tome što u pjesmi Visoki jablan Ujević govori da su svi ljudi počeli isto, ali samo neki ljudi su postali uspjesni velikim trudom i radom. Dok Šmić u svojoj pjesmi Pjesnici opisuje pjesnike kao čudne i neshvaćene ljude u svijetu.

# data[].attributes.body
U navedenom djelu Visoki jablani Tina Ujevića tema je refleksivna. Pjesma prikazuje pojedince koje svijet ne razumije. Njihova genijalnost plod je njihove duboke i teške patnje: „  ljudi svojih djela, djeca svojih ruku, / rođena u plaču, sazrela u muku. “ Iako imaju vrlo tešku i razornu prošlost, takvi pojedinici upravljaju i vladaju svjetskim organizacijama i državama:“  Njina muška desna neprestano zida /dvore čovječanstva. Dom Prometeida! „. Iako su ti ljudi vrlo pametni i inteligentni te svoj posao obnašaju besprijekorno, oni su kritizirani od svoje okoline:    „  Ali u samoći njihova je glava /ispravna i čista povrh mračne rulje/ gdje ih ne razumiju glupani i hulje. “ Na neki način ovu pjesmu možemo shvatiti kao autobiografsku. Ujević sebe smatra dobrim, ako ne i odličnim pjesnikom te se time jako ponosi, ali je i dalje kao osoba vrlo zatajna te se ne zna i ne želi zbližiti s drugim ljudima. Također sebe smatra individualistom i perfekcionistom, budući da želi ostvariti velike duhovne stvari. Djelo Visoki jablani povezao bih sa s djelom Antuna Branka Šimića Pjesnici zato što obje pjesme govore o pjesnicima, odnosno velikim ljudima koje svijet i društvo oko njih ne uvažava i ne razumije. Također, oba djela napisana su slobodnim stihom te je prisutne različite vrste strofa.

# data[].attributes.body
Hrvatski, ali i europski pjesnici boemi prikazani su metaforički kao visoki jablani. Oni su gordi, visokih čela, sami, ali njihove su duše i glave pune boemske patnje. Tin Ujević, veliki ljubitelj alkohola i  noćnih lumpovanja PROVODA, bio je najveći hrvatski pjesnik boem i svoje je stavove o neshvaćenim pjesnicima iznio, ne samo u pjesmi Visoki jablani, nego i u mnogim drugim. Srčanost i snagu pjesnika slikovito je izrekao u mnogim stihovima ove pjesme: "Oni imaju polet orlova, srčanih zračnih ptica", "Oni imaju snagu vjere što živi u smaku"... Ujević pjesnike prikazuje kao visoke jablane, ali i orlove. Oni sve vide, ali pojedinačno ne mogu ništa promjeniti u današnjem društvu kojem nažalost prijeti kolaps. Baš kao i Ujević, Antun Branko Šimić prikazao je pjesnike i neshvaćene pojedince na vrlo sličan način. Šimić je na kraju svake svoje pjesme imao neku svjetlost, zvijezdu koja je označavala nadu, a Ujević je nadu prikazao kao zvijezdu, ali i kao sunce: "a nad njima sunca:samo zvijezde, zvijezde!" Osim što se odnosi na pjesnike, svaka se osoba može poistovjetiti s barem jednim stihom iz ove pjesme, zato i jest univerzalne tematike. Ali kao što se i danas ljudi mogu poistovjetiti s orlovima i visokim jablanima, mogli su i u prošlosti, a moći će i u budućnosti. Svaki član današnjeg društva i današnje civilizacije nosi u sebi nekakvu patnju, makar sićušnu, ali ta patnja ljudima daje snagu, a nakon nekog vremena ta ista snaga nam omogućuje sreću i zadovoljstvo u životu. Svaki čovjek mora proći kroz trnje da bi došao do zvijezda.

# data[].attributes.body
Univerzalnost tematike pjesme Visoki jablani velikog hrvatskog pjesnika Tina Ujevića jest simbol jablana kao ljude koje obični puk ne razumije te su prikazani personifikacijom:"Oni imaju visoka čela, vijorne kose, široke grudi",ali i vizualnim i auditivnim pjesničkim slikama:"od gromora njina glasa šuma i more se budi". TOČKA JE UNUTAR NAVODNIKA! Ovu pjesmu možemo povezati s pjesmom Albatros francuskog pjesnika Charlesa Baudelairea tako što on u toj pjesmi uspoređuje albatrose sa s pjesnicima kao nebeske ptice kao nebeskim pticama ,a mornare kao obične ljude koji ih osuđuju.Također,ova pjesma ima dodirnih točaka sa s pjesmom Pjesnici hrvatskog modernističkog pjesnika Antuna Branka Šimića.On u toj pjesmi govori kako su pjesnici pojava koja izaziva čuđenje te da su  jedini vječno u pokretu.Stoga,možemo zaključiti da su navedeni pjesnici po mnogočemu slični.

# data[].attributes.body
Pjesma Visoki Jablani Tina Ujevića opisuje pojedince u društvu koje svijet ne razumije, zato su jablani personificirani: „Oni imaju visoka čela, vijorne kose, široke grudi.“ Zbog genijalnosti tih pojedinaca oni vode čovječanstvo:“Njina muška desna neprestano zida / dvore čovječanstva. Dom Prometeida!“ unatoč osuđivanjima drugih ljudi, a ta genijalnost rezultat je duboke patnje takvih pojedinaca:“Ali, za svoju snagu oni su zahvalni patnji, / bijedi, sužanjstvu, gladi i njihoj crnoj pratnji.“ Temelj je pjesme kontrast između genijalnih pojedinaca i običnih ljudi svijeta koji se međusobno ne razumiju. Motiv zvijezde Ujeviću služi kao ideal i na taj način povezuje svoju poeziju s poezijom Antuna Branka Šimića. Ova pjesma ima sličnu tematiku kao i pjesma Pjesnici Antuna Branka Šimića koji također prikazuje kako većina ljudi ne može shvatiti pjesnike: „Pjesnici su čuđenje u svijetu.“ Također, može se usporediti i s pjesmom Albatros Charlesa Baudelairea: „Pjesnik je nalik tom gospodaru neba / Što živi u buri i carskog je roda, / U zemaljskoj hajci nema što mu treba / I silna mu krila ne daju da hoda.“ Baudelaire na sličan način kao Šimić i Ujević pjesnike prikazuje da su za ostale ljudi u nekom sasvim drugom svijetu i zato se ne mogu razumjeti.

# data[].attributes.body
Ova poznata Ujevićeva pjesma koristi se motivom visokih jablana kao simbol simbolom za izdvojene pojedince koje svijet ne razumije. Personifikacijom jablana Ujević doprinosi upravo univerzalnosti tematike pjesme te kako jablani kao pojedinci u svijetu vode čovječanstvo iako su osuđivani. Osim personifikacijom pjesnik se koristi i kontrastom kako su genijalni pojedinci suprotstavljeni običnim ljudima dvotočje „Mi stupamo bijelim dolom u tišini,/oni, sami, gordi, dršću u visini.“ U pjesmi nailazimo na još mnoge pjesničke figure poput učestale anafore, metafora, polisindeton te antiteza dvotočje  „rođena u plaču, sazrela u muku.“ Prožeta je i ponekim pjesničkim slikama dvotočje  „od gromora njina glasa šuma i more se budi“ gdje nam nam bez  pjesnik pokušava dočarati zvuk prirode te isto tako i doživljaj vida navodnici  „Oni imaju visoka čela, vijorne kose, široke grudi.“ Tin Ujević koristi se zvijezdama kao motivima u pjesmi kojima se izdvaja iz svijeta puna nerazumijevanja te se povezuje sa Šimićevom poezijom. U svojoj pjesmi Opomena Šimić se također koristi motivom zvijezda kao simbolima nečeg nedostižnoga. On nam upravo poručuje kako u prolaznosti života dolazimo do spoznaje da trebamo imati neki cilj u istome. Ujević se koristi jablanima kao simbolima ljudi u određenom društvu te im daje ljudske osobine, dok se Šimić obraća direktno ljudima i prenosi im poruku da život trebaju proživjeti punim plućima.