# data[].attributes.body
Nye ting er svære at vænne sig til, og de nye ting bliver svære ikke at sammenligne med tidligere lignende situationer. At gå på en uddannelse plejer for hende at være stressende og altoverskyggende, men nu fylder det så lidt. Hun sidder til en undervisning og reflekterer over, hvorvidt hun kan lide en spøjs Haribo reklame, hvad skal hun bruge det til, hvad skal hun skrive ned. Denne nye undervisning er nogle gange for abstrakt for hende, hvor det svære bliver at udlede, hvordan denne nye viden egentlig skal bruges i det virkelige liv.

Til denne undervisning, bliver hun frustreret over ikke at få noget konkret fra denne lære, ved hun mon selv hvad hun vil have os til at lære. Hun zoner ud, og beslutter sig for at få klaret andre ”vigtigere” ting, som hvad der skal ske efter. Hun prøver at fylde tiden ud, med noget der kan underholde hende. Pludselig kommer hun tilbage til undervisningen, da folk begynder at stille spørgsmål. Hun sidder med spørgsmålet ”hvad skal jeg skrive ned”.

# data[].attributes.headline
Det var en tidlig morgen. Dagen var kommet hvor der skulle laves gruppedannelse. Hun syntes ikke det var lang tid siden at hun var startet på universitet og derfor føltes dagen overvældende, og egentligt også lidt uoverskuelig. Det er overvældende i den forstand at hun skulle finde rundt i de mange nye indtryk og uoverskueligt i den forstand at hun skulle påbegynde sit projektarbejde som omfatter en opgave, der er meget længere end de opgaver hun. Dagen var lang og der ventede en lige så lang dag dagen efter. Så startede den næste dag. Det var den dag hvor man skulle danner gruppen. Hun synes det var forvirrende at udvælge et emne der var interessant fordi der var så mange at vælge imellem.  Hun besluttede sig for at sætte sig ved et bord hvor hun synes emnet var enormt spænende. Hun var motiveret for at skrive opgaven med udgangspunkt i dette emne. Men som tiden gik faldt gruppen langsomt far hinanden. Nu skulle hun finde et nyt emne. Hun synes pludseligt ikke dagene er så lange som hun først synes. Nu synes hun pludseligt at og de virker så korte. Tiden gik meget hurtigt og gruppen blev dannet i sidste øjeblik. 

# data[].attributes.subject
Det var en tidlig morgen. Dagen var kommet hvor der skulle laves gruppedannelse. Hun syntes ikke det var lang tid siden at hun var startet på universitet og derfor føltes dagen overvældende, og egentligt også lidt uoverskuelig. Det er overvældende i den forstand at hun skulle finde rundt i de mange nye indtryk og uoverskueligt i den forstand at hun skulle påbegynde sit projektarbejde som omfatter en opgave, der er meget længere end de opgaver hun. Dagen var lang og der ventede en lige så lang dag dagen efter. Så startede den næste dag. Det var den dag hvor man skulle danner gruppen. Hun synes det var forvirrende at udvælge et emne der var interessant fordi der var så mange at vælge imellem.  Hun besluttede sig for at sætte sig ved et bord hvor hun synes emnet var enormt spænende. Hun var motiveret for at skrive opgaven med udgangspunkt i dette emne. Men som tiden gik faldt gruppen langsomt far hinanden. Nu skulle hun finde et nyt emne. Hun synes pludseligt ikke dagene er så lange som hun først synes. Nu synes hun pludseligt at og de virker så korte. Tiden gik meget hurtigt og gruppen blev dannet i sidste øjeblik. 

# data[].attributes.body
Hun sidder til en undervisningstime en mandag morgen. Hun forsøger at lytte med på forelæsningen, men har svært ved at koncentrere sig. Hun har ikke nået at forbedrede sig til dagens time, og har dermed svært ved at forstå, hvad undervisningen handler om. Hun forsøger at lytte med, men hun synes, at underviseren går hurtigt igennem dagens undervisning.

Hun mister sit fokus, og forsvinder i stedet væk i sine egen tanker. Hun kommer til at tænke på, at hun føler sig bagud generelt – og at hun især stresser over det store P1 projekt, hun er i gang med at skrive med sin studiegruppe. Hun føler, at hun burde være bedre til at strukturere hendes tid, for ikke at føle sig presset i sin hverdag. Hun prøver at tage en ting ad gangen – men kan sommetider godt have fornemmelsen af, at hun har mistet overblikket.

Hun kigger op på underviseren, og bliver bevidst om, at hun ikke har lyttet med i undervisningen. Hun kigger rundt i klassen – og får en opfattelse af, at hendes medstuderende, har fået noget ud af at sidde med til dagens undervisning. Det har hun ikke. Hun er bekymreret om hun skal nå det hele. Hun går fra timen med håbet om, at kunne finde et større overskud til at klare de opgaver, der venter forude.

# data[].attributes.headline
Gruppen havde skrevet deres første opgave på studiet, P0, som de i dag skulle holde et kort oplæg om foran nogle af de andre grupper og 2 undervisere. Gruppens medlemmer havde ikke forberedt sig ordentligt, så det endte med, at de kort tid inden fremlæggelsen uddelte det, der skulle siges. Han havde fået et kort stykke som han sad og øvede sig på i sit hoved, imens de andre grupper fremlagde. Han havde det skidt med, at gruppen ikke havde forberedt sig bedre, især når det var første gang på studiet, han skulle fremlægge. Gruppen havde delt et Docs, som de sad og skrev noter i, inden det var deres tur. Kort inden, det var gruppens tur, markerede et af de andre gruppemedlemmer det, han skulle sige og rykkede det op ved vedkommendes eget navn. Han blev forvirret og skrev til gruppemedlemmet og spurgte, hvorfor han/hun tog det, han skulle sige. Han havde øvet sig på den bid, der stod ved hans navn, men nu var der pludselig et andet gruppemedlem, der synes at han/hun hellere ville sige det. Gruppen før var ved at afrunde deres oplæg, og han vidste ikke hvad han skulle sige til hans første oplæg på studiet. Han kendte ikke gruppens medlemmer ordentligt og brød sig derfor heller ikke om at være på tværs, men han kom dog til konklusionen, at han havde ret til at sige det, der var aftalt, og markerede derfor det stykke, der nu stod under en andens navn og satte det tilbage under hans eget navn og skrev til gruppens medlemmer, at det altså var det, han havde øvet sig på, så det var det, han ville sige til oplægget. Han fornemmede at vedkommende, der havde snuppet hans stykke blev irriteret og sendte et ondt blik, men han tænkte på sig selv og mente, at det han gjorde, var retfærdigt. 

# data[].attributes.subject
Gruppen havde skrevet deres første opgave på studiet, P0, som de i dag skulle holde et kort oplæg om foran nogle af de andre grupper og 2 undervisere. Gruppens medlemmer havde ikke forberedt sig ordentligt, så det endte med, at de kort tid inden fremlæggelsen uddelte det, der skulle siges. Han havde fået et kort stykke som han sad og øvede sig på i sit hoved, imens de andre grupper fremlagde. Han havde det skidt med, at gruppen ikke havde forberedt sig bedre, især når det var første gang på studiet, han skulle fremlægge. Gruppen havde delt et Docs, som de sad og skrev noter i, inden det var deres tur. Kort inden, det var gruppens tur, markerede et af de andre gruppemedlemmer det, han skulle sige og rykkede det op ved vedkommendes eget navn. Han blev forvirret og skrev til gruppemedlemmet og spurgte, hvorfor han/hun tog det, han skulle sige. Han havde øvet sig på den bid, der stod ved hans navn, men nu var der pludselig et andet gruppemedlem, der synes at han/hun hellere ville sige det. Gruppen før var ved at afrunde deres oplæg, og han vidste ikke hvad han skulle sige til hans første oplæg på studiet. Han kendte ikke gruppens medlemmer ordentligt og brød sig derfor heller ikke om at være på tværs, men han kom dog til konklusionen, at han havde ret til at sige det, der var aftalt, og markerede derfor det stykke, der nu stod under en andens navn og satte det tilbage under hans eget navn og skrev til gruppens medlemmer, at det altså var det, han havde øvet sig på, så det var det, han ville sige til oplægget. Han fornemmede at vedkommende, der havde snuppet hans stykke blev irriteret og sendte et ondt blik, men han tænkte på sig selv og mente, at det han gjorde, var retfærdigt. 

# data[].attributes.body
Han oplevede det interne fællesskab mellem gruppemedlemmerne særlig tydeligt den uge. Det var blev tid til, at gruppen skulle redigere film i medieproduktion, og det krævede intenst samarbejde og lydhørhed over for hinandens ideer og tanker. Det var første gang, at gruppen for alvor skulle arbejde sammen om et produkt, og her blev det med al tydelighed klart for ham, at han var havnet i den rette gruppe. Han følte, at der var plads til, at alle kom til orde, og at alle fik lov til at ytre sine holdninger til filmens redigering. Til trods for at medlemmerne somme tider var uenige, så oplevede han ikke på ét eneste tidspunkt, at det føltes forkert eller ubehageligt, at mene noget andet end resten af gruppen. Når man foreslog en ide eller var uenig, så blev det hørt og taget med et smil. Der var ikke nogen ideer, som var dårlige eller åndssvage og alt blev prøvet af, uanset hvor tosset en ide man ellers havde fået. Her opdagede han især vigtigheden af at kunne tilkendegive sine holdninger og meninger, og blev samtidig bekræftet i, at det kunne han virkelig i dette forum og i deres selskab. Det fik ham til at føle sig rigtig godt tilpas, og det var vigtigt for ham at have denne gode oplevelse, da det gjorde ham tryg i at resten af gruppearbejdet nok skulle lykkedes.

# data[].attributes.body
Gruppedannelsen i september var to meget lange dage. Der var mange ideer i luften og der blev virkelig brugt lang tid på at brainstorme, pitche og snakke. Hun oplevede, at det var spændende til en start og fedt, at kunne gå rundt og høre om flere ideer og være med til at pege de forskellige emner en bestemt retning. Dog blev det på et tidspunkt for meget gentagelse synes hun. De kørte rundt og rundt i det samme, og de fleste folk var så småt fast begyndt at låse sig fast på et emne/gruppe. Hertil havde hun brugt lang tid på et emne, som hun var ret interesseret i at skrive om, men desværre var der ikke nok opbakning til emnet, så det blev droppet i en af de sidste ”runder”. Dette betød, at de lige pludselig stod få tilbage uden gruppe eller en ny ide til, hvad der kunne være spændende.    Dog fik de nogenlunde hurtigt fundet et nyt emne, men her ramte der en følelse af, at man ”ødelagde” en allerede dannet gruppe. Selvom der var fokus på, at ingen grupper var dannet, inden alle var placeret i en, havde hun stadig en oplevelse af, at man kom ind og ødelagde noget, der indirekte stod til at være en gruppe. Hertil var der et problem med antallet i grupperne, og hun følte det var træls, at man også skulle havde medieproduktion i baghovedet, når det gjaldt gruppedannelsen. Heldigvis løste det sig, men efterfølgende har hun haft tanke, at de to dage kunne være udnyttet bedre og at gruppedannelse burde kunne gøres mere effektiv.

# data[].attributes.body
I gruppen har der været en stor villighed til at bidrage til arbejdet i gruppen, både med dokumentaren/kortfilmen i Medieproduktion og med semesterprojektet.

Alle i gruppen bidrager både socialt og fagligt, og status lige nu er, at der er blevet skrevet meget. Flere medlemmer i gruppen har dog oplevet at det kan være svært at samle et overblik over projektet, samt arbejde fokuseret, når der er sat et par timer af på en dag til projektet. Derfor har der fra flere sider været et ønske om at finde nogle dage, hvor alle gruppemedlemmer kan sidde sammen og skrive på projektet, og sammen få et fuldt overblik over projektet. Her har ønsket været at der skulle organiseres en skrive-camp, hvor alle gruppemedlemmerne i gruppen kan vende deres tanker og fremskridt i projektet med de andre i gruppen. Samtidig skal den sociale omgang i gruppen også styrkes, ved at der bliver taget nogle pauser, hvor gruppen deltager i nogle sociale aktiviteter. Dette ønske er blevet taget seriøst og skal nu realiseres. Der er en stor forventning i gruppen til at det vil forbedre samarbejdet i gruppen, samt sørge for at projektet skrider fremad som det skal. Sidst men ikke mindst er der også en forventning om at projektet bliver bedre af denne grund.

# data[].attributes.body
Hun sidder i auditoriet. Det er formiddag og lokalets belysning er dæmpet. Det eneste, der lyser det op er den store skærm, hvor Power Pointet kører. Hun har svært ved at holde sig vågen, og selvom det er spændende og underviseren er passioneret om det undervisningen handler om, så kan hun snart ikke sidde stille og lytte længere. Hun er så fokuseret på, at hun ikke må falde i søvn, så da lyset pludselig tændes er hun helt forvirret. Der kan da ikke allerede være pause igen, tænker hun. Og det var der ikke. Havde hun nu ellers kunnet fokusere, så havde hun vidst, at den næste halvdel af undervisningen var praktisk, og skulle bruges på selv at gå ud i hold og filme små film tilfældige emner. Hun kunne med det samme mærke en fornyet energi, for nu skulle hun ikke længere sidde og lytte, men i stedet ud og prøve nogle af de ting af, hun og hendes medstuderende netop havde lært om.

# data[].attributes.body
Hun sidder i lokalet, hvor holdet er i gang med anden gruppedannelsesdag. Det er nået til det øjeblik, hvor de endelige grupper skal dannes.

Dagen før var hun meget forvirret. Hun var gået rundt til forskellige grupper og havde hørt om adskillelige emner, hun måske kunne skrive om. Da holdet fik fri i går, havde hun snakket med nogle andre, der sagde, at de var lige så forvirrede som hende selv, og at de også håbede, at den næste dag kunne give dem mere klarhed. De talte også sammen om, hvor frustrerende det var, at denne gruppedannelsesproces trak så meget ud, og næsten gjorde dem mere forvirrede. Så de fandt det næsten umuligt, hvordan de i morgen skulle finde frem til et emne og en gruppe.

Det blev så den følgende dag, og nu var tiden, hvor grupperne skulle dannes. Hun havde igen været rundt ved forskellige grupper og hørt om forskellige emner. Og for at være ærlig, så det var som hun havde frygtet. Hun var lige så forvirret som dagen inden. Der var ikke rigtigt nogle af emnerne, der sagde hende noget. Mange havde allerede dannet deres grupper, selvom underviseren udtrykkeligt havde sagt ”ingen grupper er dannet, før alle er dannet.” Hun sad dér med en klump i maven, da hun skulle tage del i at en gruppe på 8 skulle splittes i to. Hvem skulle være i gruppe med hvem? Ville nogen blive kede af det under denne proces?

Mens hun sad med en klump i maven og bankende hjerte, ønskede hun så inderligt, at de to gruppedannelsesdage, var lavet om til fx et onlinespørgeskema, hvor man kunne afkrydse sine tre prioriterer omkring emne, og at der derudfra blev dannet grupper. Så man på denne måde kunne undgå for meget forvirring og frustration.

# data[].attributes.body
Han skulle til gruppedannelse i forbindelse med deres første store projekt på universitet. Underviseren havde forsikret, at alle ville være i en gruppe inden fredag. Han havde til at starte med en klar idé om, hvad han ville skrive om, så han fandt en top 5 over de emner han ville høre mere om. Han tog hjem fra første gruppedannelsesdag med klar følelse over hvad han ville skrive om. Men da dag 2 gik i gang, blev han alligevel usikker, da man skulle sætte sig fast på et emne, der måske ikke passede så godt alligevel. I sidste øjeblik, da grupperne allerede var sat, sådan føltes det i hvert fald, så skiftede han mening. Han endte med at hoppe med en gruppe han overhovedet ikke havde overvejet til at starte med. Men på trods af nogle af de grupper han havde overvejet, så virkede denne gruppe og emne mere rigtigt. Efter to intensive dage med idéudvikling, hvor han var noget bekymret for hvordan det skulle gå, så endte udfaldet alligevel med at være meget godt. Og han kom i en gruppe med et emne, hvor de sammen har videreudviklet på idéen og er kommet frem til et godt resultat. Så hans bekymringer i løbet af forløbet blev gjort til skammen og han skulle bare have troet på processen.

# data[].attributes.body
På en hel normal torsdag skulle hun til vejledning med sin gruppe, og hun var spændt men nervøs på samme tid, da hun følte sig i vildrede. Usikker og irriteret. Det gjorde hun fordi, at det er første gang hun skriver så stor en opgave, som hun skulle til vejledning i. Hun kunne mærke, at hendes tro på, at det hun havde skrevet, var godt, ikke helt var der. Den var der ikke fordi, at hun ikke følte sig tryg i at skrive på den akademiske måde endnu, og er usikker på at fejle. Hun kunne godt bruge en mere pædagogisk tilgang til at lære og få at vide, at ”i gør jeres bedste, det er jeres første gang i skriver så stor en opgave, det ved vi godt”. Hun havde brug for mere støtte til at få mere blod på tanden. Det ikke fordi hun ikke bryder sig om sin vejleder – men hun var vant til en mere pædagogisk tilgang til måden man lærer på. På den måde føler hun sig mest tryg, og får mere lyst til at skrive den store opgave. Den følelse fik hun desværre ikke, og det skabte en smule usikkerhed i hende. Men på samme tid vidste hun godt, at dette er en voksen uddannelse, og der er ikke nogen der tager en i hånden. Alt er på eget ansvar. Det lærte hun meget hurtigt igennem studiet og især til vejledningen, og er stadig i gang med at lære måden man studerer på.

# data[].attributes.body
Da der skulle dannes grupper til P1 projekt syntes hun, at det var spændende at observere processen og de endelige grupper.

Hun syntes at man kunne mærke at folk syntes det var en ubehagelig oplevelse. Vi er 6 men skal dele os op i 2 grupper - hvad gør vi? Hun bemærkede at tankerne kørte rundt hos alle. Ingen turde snakke højt og give deres mening til kende, og de få der gjorde blev ikke nødvendigvis hørt. Hun kiggede rundt og det blev tydeligt at alle sad inde med en holdning, men ingen turde såre de andres følelser. Nogen havde måske også aftalt på forhånd at de gerne ville arbejde sammen. Hun kunne mærke at en proces der startede med at være spændende og interessant, sluttede med at være ubehagelig og trykkende.

Da hun kigger rundt til sidst i den endelig proces og så alle de forskellige gruppekonstellationer, blev det også tydeligt for hende at emne formentlig havde vægtet mindre end personlige relationer. De fleste var endt sammen med de samme mennesker de have haft intro forløb med eller dem de var blevet venner med på rustur. Det gjorde indtryk, også selvom hun ikke selv var uskyldig i dette, fordi hun syntes det var ærgerligt at gruppe dannelses processen skulle være så tung og hektisk en oplevelse.

# data[].attributes.body
Inden de gik i gang med at klippe deres medieproduktion, var hun meget i tvivl om, hvordan det ville gå at være en hel gruppe, der skulle blive enige om hver eneste lille detalje. Ikke at hun frygtede det, men hun var klar på, at det både kunne blive en succes og en udfordring. Dog blev hun virkelig positivt overrasket over, hvordan de håndterede uenighederne, der opstod undervejs, og i højere grad fik diskuteret sig frem til, hvilken beslutning og effekt de endte med at gå med. Det at sidde en hel gruppe foran den samme computerskærm kan være en udfordring, og man skal i høj grad kunne finde ud af at gå på kompromis, men det har ikke skabt nogle større uenigheder i deres gruppe. Og de gange de har diskuteret, så er det sket med smil på læben og en fælles enighed om at prøve alle muligheder af, indtil de var enige om resultatet. Sådan foregik hele ugen. Gruppen var uenige om forskellige ting, og fik også diskuteret det nødvendige, men fandt altid frem til en løsning. Denne oplevelse ser hun klart som en positiv ting hun vil tage med fremadrettet i P1 og de næste projekter. At man sagtens kan arbejde tæt sammen, stadig være produktive og finde frem til løsninger selvom man er uenige. Det har også været, når gruppen har været lidt uenige og prøvet forskellige ting af, at der i hendes øjne er blevet skabt de bedste resultater.

# data[].attributes.headline
Det var en lys morgen, og himmelen den var blå. De havde lige fået deres gruppe tildelt, og hun virkede glad. Hun var nervøs, men også lettet over endelig at have fået en gruppe. Hvad hvis jeg nu ikke bliver tilbudt en plads i en gruppe, havde hun tænkte ugen før. Men sådan var det ikke for hende, og slet ikke nogen på hendes hold. Nu var gruppedannelsen endelig overstået. Nu kunne alle i rummet synke igen. Stemningen var god og rar. Underviseren virkede også stolt af sit arbejde. Han havde gjort det godt. Det følte de fleste i hvert fald. Straks efter, begyndte alle  lokalet at tale højt. Hendes gruppe havde mange ideer. Hun havde også en masse ideer til, hvad projektet nu skulle handle om. Nu skulle de bare blive enige. Men er det nemt, tænkte hun. Heldigvis var de klart enige i, hvordan de vil starte projektet op, og hvad de ville have som udgangspunkt. Hurtigt fik de uddelegeret nogle opgaver internt. Hendes skuldre sænkede sig igen. Åh, hvor er jeg glad for denne gruppe, sagde hun højt til hendes gruppe. De smilede alle sammen. Sikke en fed følelse, tænkte hun. Hun havde hørt så mange dårlige ting om gruppedannelser, hvor alle mulige ting kan gå galt. Heldigvis havde hun ikke denne mavefornemmelse.  Det var en lettet pige, som sad der i lokalet med endorfiner, der bare baskede rundt inde i hende. Sommerfugle i maven, havde hun også, men det har alle vel, tænkte hun ved nærmere eftertanke.

# data[].attributes.subject
Det var en lys morgen, og himmelen den var blå. De havde lige fået deres gruppe tildelt, og hun virkede glad. Hun var nervøs, men også lettet over endelig at have fået en gruppe. Hvad hvis jeg nu ikke bliver tilbudt en plads i en gruppe, havde hun tænkte ugen før. Men sådan var det ikke for hende, og slet ikke nogen på hendes hold. Nu var gruppedannelsen endelig overstået. Nu kunne alle i rummet synke igen. Stemningen var god og rar. Underviseren virkede også stolt af sit arbejde. Han havde gjort det godt. Det følte de fleste i hvert fald. Straks efter, begyndte alle  lokalet at tale højt. Hendes gruppe havde mange ideer. Hun havde også en masse ideer til, hvad projektet nu skulle handle om. Nu skulle de bare blive enige. Men er det nemt, tænkte hun. Heldigvis var de klart enige i, hvordan de vil starte projektet op, og hvad de ville have som udgangspunkt. Hurtigt fik de uddelegeret nogle opgaver internt. Hendes skuldre sænkede sig igen. Åh, hvor er jeg glad for denne gruppe, sagde hun højt til hendes gruppe. De smilede alle sammen. Sikke en fed følelse, tænkte hun. Hun havde hørt så mange dårlige ting om gruppedannelser, hvor alle mulige ting kan gå galt. Heldigvis havde hun ikke denne mavefornemmelse.  Det var en lettet pige, som sad der i lokalet med endorfiner, der bare baskede rundt inde i hende. Sommerfugle i maven, havde hun også, men det har alle vel, tænkte hun ved nærmere eftertanke.