# data[].attributes.body
Témáját tekintve a mindennapi élet egyhangúságát, sivárságát mutatja be.

# data[].attributes.body
drámaiatlan dráma

Hiányzik a cselekmény

Nincs egy főszereplő

Elbeszélnek egymás mellett

# data[].attributes.body
A mű alapmotívumai:

Idő

a Moszkvából való elköltözés óta a lányok számára nem halad az idő, mintha megállt volna az élet

kb. 24 óra alatt játszódik

Moszkva

az egész művet végigkíséri

a vágyakat, álmokat, a paradicsomot, a gyermekkori boldogságot, a kulturális életet, az apát jelképezi

Munka

a tétlenségből, az unalomból való kitörés lehetőségét, az élet értelmét jelenti

a dráma férfi szereplői nem dolgoznak, csak filozofálnak a munkáról

Zanza Tv videó a drámáról:

https://zanza.tv/fogalom/harom-nover

# data[].attributes.body
1.Felvonás

A Prozorov-testvéreknél a legfiatalabb testvér, Irina névnapját ünneplik. Megismerjük a családtagokat. Apu meghalt, a lánytestvérek közül ketten (Irina és Olga, aki tanárnő) reményekkel néz a jövőbe, azt tervezik, hogy eladják a házat és Moszkvába költöznek, ahol majd Andrej fivérük egyetemi tanár lesz. Negyedik testvérük is itt van, ő a lehangolt Mása.

A névnap miatt az orosz művekben szokásos mennyiségű vendégek jönnek, xy tábornokok és feleségeik, aztán mindenki örül orosz módra. Például Kuligin a feleségét magasztalja, aki torkig van vele.

Megjelenik Natasa is, aki fáradtan igyekszik lelépni a rendezvényről, de Andrej váratlanul megkéri a kezét.

# data[].attributes.body
átlagos hétköznapi emberek, polgárság

Olga: a legidősebb lány

Gimnáziumi tanárnő, majd igazgató

A boldogtalan magányos vénlány szerepét képviseli, a múltban él

Mása: a középső lány

18 évesen hozzámegy tanárához (Kuliginhoz), de boldogtalan házasságban él → megcsalja férjét Versinyinnel

Nem dolgozik, eltartott nő, aki folyton unatkozik – a jelenben él, de ő sem boldog

Irina: a legfiatalabb lány

Bájosnak, kedvesnek tűnik, a férfiak nagy szerelme – de a mű során kiderül, hogy gonosz és nem is olyan ártatlan, mint amilyennek tűnik.

Andrej: az egyetlen fiúgyermek, felesége Natasa

Natasa: Andrej felesége

Ellenszenves, a család szemében műveletlen, tapintatlan

# data[].attributes.body
2.felvonás

Újra itt vagyunk. Este van, készülődik valami mulatság, közben Natasa jelzi Andrejnek, ahogy a gyerek beteg. Andrej még mindig fáradt és titkár és még mindig az egyetemi katedráról álmodik.

Mása, Kuligin felesége, panaszkodik Versinyinnek, hogy nem a jó pasihoz ment feleségül, aki ennek úgy megörül, hogy rögtön szívesen megcsalná a feleségét.

Irina hulla fáradt a hivatali munkától és alig várja, hogy Andrej végre elkártyázza a maradék pénzüket , hátha végre lelépnek.

Versenyin csevegéséből megtudjuk, hogy elképzelése szerint két-háromszáz, legfeljebb ezer év múlva majd boldog élet támad a Földön, csak türelmesnek kell lenni.

Olga is megérkezik fáradtan a gimnáziumi tanításból.

# data[].attributes.body
3.felvonás

A városban tűzvész pusztít, ezért egyeseket elszállásolnak, másokat elzavarnak a testvérek. Tuzenbach báró leszerelt és hátralévő éveit hasznosan, egy téglagyárban dolgozva szeretné eltölteni, ahová szívesen vinné Irinát is. Versinyin ismét a párszáz év múlva bekövetkező gyönyörű életről beszél, Kuligin pedig a feleségét magasztalja, aki továbbra torkig van vele.

Irina már nem a távirdában, hanem a városi hivatalban dolgozik, de azt is ugyanúgy utálja, sírva fakad a tehetetlenségtől. Olga szerint ideje lenne férjhez mennie. Erre Mása bevallja, hogy szereti Versinyint, Andrej pedig azt, hogy eladósodott, de valahogy ezek senki se hoznak lázba.

Irina rábeszélhető lenne a házasságra, csak költözzenek Moszkvába.

# data[].attributes.body
4.felvonás

Olga igazgatónő lett, elköltözik a gimnáziumi lakásba a dadával. Andrej a kislányukat tologatja a kocsiban és az élete kilátástalanságán kesereg. Bárcsak elhúzna jó messzire.

A báróba belekötött valaki és párbajozni fognak. Csak Irina nem tudja. Tuzenbach meghal a párbajban, Irina siratja. De igazán nem változik semmi sem.

Olga megjelenik, átöleli húgait és azt mondja: „Élni fogunk! A zene olyan vidáman, olyan boldogan szól. És én azt hiszem, nemsokára megtudjuk, miért élünk, miért szenvedünk… Jaj, csak tudnánk, miért?!... Csak tudnánk, miért?

---

És én akkor azt gondoltam, hogy csak tudnám, miért tanuljuk ezt az alja ganajt, csak tudnám miért....

# data[].attributes.body
A családi ház