# data[].attributes.body
chrome-extension://oemmndcbldboiebfnladdacbdfmadadm/https://tidsskrift.dk/landbohist/article/download/25102/22024/

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Det er en god og længe ventet nyhed, at ekspertudvalgets anbefalinger nu er kommet efter flere års ventetid. Imens resten af samfundet for længst er gået i gang med den grønne omstillingen, har landbruget ikke reduceret sine udledninger af drivhusgasser og kvælstofforurening de seneste 10 år. Derfor er det en kæmpe opgave, samfundet står overfor, lyder det fra præsident Maria Reumert Gjerding:

- Selvom landbruget udgør en forsvindende lille del af beskæftigelsen og samfundsøkonomien, er hvervet med længder det mest klimaforurenende erhverv i Danmark og tegner sig for 90 pct. af den menneskeskabte kvælstofforurening af vores vandmiljø. Ekspertrapporten understreger netop, hvor stor en opgave vi har foran os med at få omstillet landbruget.

I 2030 vil landbruget stå for næsten halvdelen af de samlede danske udledninger af drivhusgasser. Ekspertudvalget har foreslået tre modeller, som skal sikre, at landbruget bidrager med omstillingen på lige fod med resten af samfundet. Hos Danmarks Naturfredningsforening er der ingen tvivl. Målet er den mest ambitiøse model på 750 kr. pr. ton, som ifølge ekspertudvalget både giver den højeste CO2-reduktion og er den suverænt billigste model for samfundet.

- Vi kommer til at gå benhårdt efter den mest ambitiøse omstilling af landbruget til fordel vores klima, vandmiljø og natur. Nu skal vi dykke ned i det grundige arbejde, ekspertgruppen har lavet - men vores klare udgangspunkt er, at vi skal have den model, som sikrer mest mulig omstilling henimod en landbrugsproduktion, der ikke tager livet af vores fjorde og kystvande og nedbringer erhvervets forurening af klima og drikkevand, siger Maria Reumert Gjerding.

- Vores klare indtryk er, at ekspertudvalgets model 1 på 750 kr. pr ton - som i øvrigt følger afgiftsniveauet for industrien - giver den mest sikre omstillingsgevinst, leverer mest på vandmiljøet og er klart den billigste for skatteyderne og samfundet, siger hun.

Provenu skal gå til omstilling - ikke mere statsstøtte
Præsidenten hos Danmarks Naturfredningsforening understreger, at hun har fuld forståelse for, at der er meget på spil for landbruget og for den enkelte landmand. Og opgaven for foreningen er omstilling af fødevareerhvervet - ikke en afvikling, siger hun.

Men hvilken omstilling kommer vi formentlig til at blive meget uenige om i forhandlingerne, siger hun og lægger vægt på, at det skal være slut med flere frivillige ordninger og yderligere statsstøtte:

- For mig er det helt åbenlyst, at vi med forhandlingerne ikke skal skabe nye strukturelle udfordringer for den grønne omstilling for at tilfreds eller imødekomme de mest højtråbende dele af landbruget, som truer med traktordemonstrationer og blokader. For hvis vi åbner for at give mere statsstøtte og imødekomme ønskerne om frivillige ordninger, ender vi med at skubbe problemerne foran os og gøre omstillingen dyrere.

Ifølge både KRAKA og Finansministeriet modtager dansk landbrug i dag over 12 mia. i direkte og indirekte statsstøtte - langt mere end andre erhverv modtager tilsammen. Samtidig betaler erhvervet relativ for skatter og afgifter. For DN er det afgørende, at et provenu ikke ender som ny statsstøtte, men går til omstilling af hele fødevarehvervet. Det kan være fx gennem en jordfond, der kan opkøbe areal til klimatilpasning, skovrejsning eller lign, samt en målrettet satsning på fremtidens grønne fødevare gennem forskning og efteruddannelse i fødevareerhvervet.

Tirsdag var Danmarks Naturfredningsforening, Dansk Erhverv, CEPOS, SMVdanmark, KRAKA og CONCITO ude med et fælles krav om, at en CO2-afgift for landbruget bør følge niveauet for industrien.

# data[].attributes.attachment_link.title
Danmarks Naturfredningsforening går efter høj CO2-afgift for landbruget | Danmarks Naturfredningsforening

# data[].attributes.attachment_link.description
Landbruget bør omfattes af en CO2-afgift på 750 kr pr. ton. Det er den anbefaling fra ekspertgruppe, der er billigst for samfundet og som leverer mest på klimaet. Og så skal forhandlingerne ikke ende ud med mere statsstøtte til landbruget. Sådan lyder det fra Danmarks Naturfredningsforening oven på Svarerudvalgets rapport.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Sådan gavner udtagning af lavbundsjorde naturen

Naturen i Danmark har brug for mere plads og bedre sammenhæng, og det kan vi bl.a. skabe ved at give de dyrkede lavbundsjorde tilbage til naturen. Når dyrkningen ophører, så bliver naturen nemlig bundet sammen igen.

Lavbundsjorde ligger desuden typisk i frodige naturområder, hvor der f.eks. er uopdyrkede enge, rørskov, kildevæld eller stejle skrænter med overdrev eller skov rundt om de dyrkede lavbundsjorde. Hvis flere lavbundsjorde gives tilbage til naturen, så skaber de flere levesteder til mange forskellige arter, hvilket på sigt kan øge biodiversiteten herhjemme.

Det er eksempelvis arter som majgøgeurt, engperlemorssommerfugl, vandspidsmus og hvid stork.

Derudover giver en sammenhængende natur også mulighed for, at græssende dyr kan lave naturpleje på de store naturområder. Det gavner naturen, fordi de græssende dyr kan skabe den nødvendige dynamik og de processer, som giver mange andre arter gode levesteder.

Græssende dyr holder nemlig træer og buske nede, så det ikke bliver tæt krat, de laver optrædninger, så der kan spire nye planter, de lægger lort, som er vigtig for mange insekter, og de spreder frø fra mange planter.

Jo større sammenhængende naturarealer, jo bedre dynamik i græsningen og jo lavere bliver de uundgåelige omkostninger til tilsyn, som er forbundet med at have ansvaret for de græssende dyr.

# data[].attributes.attachment_link.description
Lavbundsjorde udgør kun syv procent af det danske landbrugsareal. Men de står for omkring en tredjedel af den CO2-udledning, der kommer fra landbruget.

# data[].attributes.body
chrome-extension://oemmndcbldboiebfnladdacbdfmadadm/https://shop.skolebutik.dk/images/451779_Jordanalyse_Vejledning_Gymnasie%20(1).pdf

Forsøg med jordlag.

Tag prøver fra forskelige steder og sammenlign det

# data[].attributes.body
Forsøg med afføring fra dyrne, heste, køer og grise måske evt. får?

Mål - At finde ud af hvor meget næring der er i det forskelige og hvad der er bedst at anvende i landbruget

# data[].attributes.body
Få lavet en model af næringssaltene

# data[].attributes.headline
Udvaskning af næringstoffer i havmiljøet/ Landbruget

# data[].attributes.subject
Udvaskning af næringstoffer i havmiljøet/ Landbruget

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Der kan ske iltsvind, hvis der kommer for mange næringsstoffer i havet.

Næringsstoffer er de grundstoffer, planter skal bruge for at vokse (fx: N, P og K) - vi finder dem i gødning.

Om foråret spreder landmændene gødning på markerne. Enten som kunstgødning eller gylle. Gødningen får planterne på marken til at vokse optimalt. Hvis der er mere gødning end planterne kan nå at optage, kan den overskydende gødning blive udvasket fra markerne.

Når det regner bliver den overskydende gødning skyllet ud i vandløbene og kan ende i havet. I havet får gødningen alger og havgræsser til at vokse mere. Når der ledes gødning til havet kaldes det eutrofiering.
Foto: Danmarks Naturfredningsforening (https://www.dn.dk/nyheder/efter-landbrugspakken-mere-kvaelstof-bliver-tilovers-i-landbruget/)

I denne video kan I lære om hvordan iltsvind opstår:

Se en nærmere forklaring på hvordan Iltsvind opstår, og hvad det betyder her:

Og endnu en forklaring kommer her - se og hør fra tiden 48:37 til 51:12:
https://naturparklillebaelt.dk/se-video-og-slides-fra-web-seminar-om-iltsvind/
Se en undervandsoptagelse i Mariager Fjord fra 2018:

Hør en nærmere forklaring her - se fra tiden 51:13 til 53:26:
https://naturparklillebaelt.dk/se-video-og-slides-fra-web-seminar-om-iltsvind/
Iltsvindets udvikling. Kilde: http://bioold.science.ku.dk/mkuhl/ambio/materials/PBChristensen%20DMUrapport.pdf
Udledningen af kvælstof og fosfor fra åer, søer og fjorde til havet har stor betydning for vandmiljøet. I det næste filmklip kan man se hvordan udvaskningen af næringsstoffer påvirker havbunden omkring Vindinge Å's udløb i Nyborg Fjord. Området kan bruges som model for, hvordan algevækst og store mængder organisk stof i havbunden kan føre til iltsvind.

I dette forsøg kan I undersøge hvordan planteplankton deler sig og bliver til flere, når de gødes med næring. Dette kaldes en opblomstring.
Her er der gode muligheder for at eksperimentere med selve forsøgsopstillingen:
Øvelsesvejledning "Opblomstring af planteplankton (dokument)
I kan købe alger her, og evt. lave dette forsøg om fotosyntese:
https://www.biotechacademy.dk/undervisning/grundskole/den-groenne-revolution/algedraaber-og-fotosyntese/
Foto: https://ing.dk/artikel/havenes-planteplankton-forsvinder-med-klodens-hedetur-110665
Planteplankton lever ikke i ret lang tid, så efter en opblomstring vil der være mange døde planteplankton der falder til bunds og skal nedbrydes.

Der vil være både døde dyr og døde planter på havbunden, som bliver spist af andre dyr. Man kalder det for nedbrydning, når de døde dyr og døde planter bliver spist.

Hvem nedbryder de døde dyr og planter på havbunden? Print arket og klip dyrene ud. Læg dem på et stykke papir og tegn pile mellem dem.
Klip-ud ark med dyr (dokument)

Hvem spiser hvem?

Hvem spiser de døde dyr og planter?

Hvor er der græsningsfødekæder og hvor er der nedbrydningsfødekæder?

Bruger alle dyrene ilt, når de nedbryder det døde materiale?

Hvorfor nedbryder dyr det døde materiale?

# data[].attributes.attachment_link.description
Der kan ske iltsvind, hvis der kommer for mange næringsstoffer i havet. Næringsstoffer er de grundstoffer, planter skal bruge for at vokse (fx: N, P og K) - vi finder dem i gødning. Om foråret spreder landmændene gødning på markerne. Enten som kunstgødning eller gylle. Gødningen får planterne på marken til at vokse optimalt.

# data[].attributes.headline
Udvasking af næringstoffer i havmijøet/ Landbruget

# data[].attributes.subject
Udvasking af næringstoffer i havmijøet/ Landbruget

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Hvert år får det danske havmiljø tilført unaturligt store mængder næringsstoffer i form af især fosfor og kvælstof. Det kommer især fra vores landbrug og spildevand og via luften fra afbrændingen af kul, olie og gas i trafikken og energiforsyningen.

I 2020 var iltsvindet meget tæt på at nå op det højeste niveau i 20 år. Det viser en rapport fra Aarhus Universitet.

De store mængder næringsstof giver en voldsom vækst af hurtigt voksende alger. Både de, der lever frit i vandet og de, der overgror bundplanterne.

Algerne lever kort tid. Når de dør, nedbrydes de hurtigt og frigiver dermed igen næringsstofferne, der giver vækst af nye alger. På den måde kan næringsstofferne nå at indgå i ny algeproduktion op til ti gange i løbet af en sæson.

Næringsstoffer, der optages af ålegræs og andre bundplanter, bliver omvendt typisk bundet i et år eller mere.

Skal vi forbedre havmiljøet og gøre det mere robust, skal vi reducere udledningen af næringsstoffer og få havets ålegræs og tangskove tilbage til at binde næringsstofferne.

Føde og skjulesteder i havet forsvinder

Den store algeproduktion og hurtige omsætning af næringsstofferne skygger bundplanterne bort fra de dybeste voksesteder, og efterlader en bar havbund. På den bare havbund er der hverken føde eller skjul for havets fisk eller andre havdyr.

Ilten forsvinder - det kvæler fisk, bunddyr og planter

Når algerne dør og synker til bunds, bruger nedbrydningsprocessen ilten fra havvandet. I værste fald bruges så meget ilt, at det skaber iltsvind, så fisk, bunddyr og planter dør.

Når der næsten ikke er mere ilt tilbage i havbunden, kommer der et hvidt såkaldt lig-lagen af svovlbakterier på havbunden. I allerværste fald trænger giftig svovlbrinte op fra lig-lagenet og dræber alt øjeblikkeligt. Dette kaldes bundvending, da det ofte medfører, at større dele af havbunden rives løs fra bunden pga. de store mængder metan og svovlbrinter, der ligger lige under havbunden.
Om der kommer iltsvind afhænger især af nedbør og temperatur:

Jo mere nedbør, jo større udledning af kvælstof og fosfor fra land og dermed gødning til algevækst.

Jo varmere og mere stille vejr, jo større risiko for iltsvind, da varmt vand indeholder mindre ilt end koldt vand.

Iltsvind forekommer også naturligt, men kun i meget begrænset omfang. Det er mængden af næringsstoffer og klimaforandringer, som skaber grundlaget for iltsvind i et omfang ud over det naturlige, mens de vejrmæssige forhold fra år til år afgør dets udbredelse, varighed og voldsomhed.

Det mest omfattende og værste iltsvind i nyere tid var i 1997 og omfattede havbund svarende til næsten 1/3 af Danmarks landareal, men mere almindeligt svarer de iltsvindsramte havbundsarealer til arealet af Lolland på 1.242 km2.

Nogle områder er mere udsatte for iltsvind end andre

I de indre danske havområder er vandet ofte delt i to lag. Det øverste mest ferske vand, som strømmer ud fra Østersøen oven på det nederste mere salte og tungere vand fra Nordsøen.

De to lag blandes kun i ringe grad i sommerhalvåret, og hvis ilten i bundvandet forsvinder, bliver den først fornyet med ny ilt, når efterårets blæst sætter ind.

Men skaderne fra iltsvind er ikke væk med den første efterårsstorm. Når ilten forsvinder, og bunddyrene dør, bliver havbundens struktur ødelagt, og der kan gå mange år, før bundens funktion er fuldt genetableret, og der igen er føde til fiskene.

Flere fjorde i Danmark rammes af iltsvind

Nogle fjorde og havområder bliver oftere ramt af iltsvind end andre.

Mariager Fjord, hvor der bag en sandbarriere i fjordmundingen står en blanding af forholdsvist fersk saltvand og tungt saltvand, som sjældent blandes op med frisk vand fra Kattegat.

Limfjorden, der både får masser af kvælstof tilført via vandet fra søer og åer fra det omliggende landbrugsland, og som har lavt vand, der bliver varmt og sjældent skiftes ud om sommeren.

Det sydlige Lillebælt,Det Sydfynske Øhavog de dybevestlige dele af Østersøen.

Fakta om iltsvind i Danmark

Iltsvind slår hvert år bunddyr ihjel. I de værste år har ødelæggelserne dækket et område på 14.000 kvadratkilometer - svarende til næsten 1/3 af Danmarks landareal.

Områder med iltmangel i Østersøen er blevet tidoblet de sidste 100 år . Fra ca. 5000 km2 omkring år 1900 til i dag, hvor de udgør ca. 60.000 km2. Det svarer til 1,5 gange hele Danmarks areal!

Temperaturen i Østersøen er steget 1,5 grader de sidste 30 år. Intet tyder på, at stigningen vil stoppe.

Klimaændringer med mere nedbør og højere temperaturer vil øge udledningen af kvælstof fra land, forværre algevæksten og derfor øge presset på havmiljøet.

Udledning af kvælstof til havet skal reduceres med 20.000 ton

Siden årtusindskiftet har udledningen af kvælstof næsten ligget fast på samme niveau, men de seneste år er den igen begyndt at stige, blandt andet fordi landbruget har fået lov til at gøde mere.

Den årlige udledning af kvælstof til havet skal ned på niveauet omkring 1950 (ca. 40.000 ton årligt) før betingelserne for at nå målet om god økologisk tilstand er til stede med genvækst af bundplanterne og risiko for iltsvind nær det naturlige.

Det betyder, at vi mangler at reducere den årlige udledning af kvælstof til vandmiljøet med 20.000 ton.

Tal for kvælstof: Så meget bliver der udledt til havet

Siden midten af 1980'erne har vandmiljøplanerne næsten halveret udledningen af kvælstof fra land til det danske vandmiljø.

Tal for udledning af fosfor til havet
Tilførslerne af fosfor fra land til havet er siden 1990 reduceret med ca. 70 procent.
Men går vi længere tilbage i tiden er reduktionen reelt væsentlig større, fordi man allerede i 1980'erne reducerede udledningerne med fosforholdigt spildevand til visse vandområder markant.

Den samlede fosfortilførsel til havet var i 2017 ca. 2.500 ton - stort set den samme som i 2016, hvor den var ca. 2.300 ton P.

# data[].attributes.attachment_link.title
Iltsvind kvæler livet i havet - Danmarks Naturfredningsforening

# data[].attributes.attachment_link.description
Hvert år får det danske havmiljø tilført unaturligt store mængder næringsstoffer i form af især fosfor og kvælstof. Det kommer især fra vores landbrug og spildevand og via luften fra afbrændingen af kul, olie og gas i trafikken og energiforsyningen. I 2020 var iltsvindet meget tæt på at nå op det højeste niveau i 20 år.

# data[].attributes.headline
Udvasking af næringstoffer i havmilijøet/ Landbruget

# data[].attributes.subject
Udvasking af næringstoffer i havmilijøet/ Landbruget

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Den 13. februar havde Lars Peter Sørensen et indlæg i Morgenavisen Jyllands-Posten om de danske vandløb. Jeg synes ikke, han oplyser sagen fuldt ud.

Lars Peter Sørensen skriver, at landbrugserhvervet er i gang med en stort anlagt kampagne i forbindelse med revisionen af vandløbsloven.

Men landbruget har i årevis påpeget problemet med oversvømmelser på de danske marker. Så der er ikke tale om nogen storstilet kampagne, men derimod et konkret problem, som vi naturligvis gentager.

Han skriver desuden, at hurtigere vandafledning af den større mængde forventede nedbør fører til en markant større udvaskning af næringsstoffer. Det synes misforstået.

Fosfor er og bliver det væsentligste næringsstof-problem i vandmiljøet. Ved at lade de danske jorde soppe i vand mobiliseres fosforen og ender i søer og kystvande.

Fem internationale, uafhængige forskere har i en storstilet forskerevaluering af de danske vandplaner konstateret det samme.
Fordomsfuld generalisering
Dernæst skriver Lars Peter Sørensen, at grødeskæring og oprensning ikke giver den effekt, erhvervet ønsker sig. Det er en fordomsfuld generalisering.

Oprensning og grødeskæring kan foretages meget forskelligt og får vidt forskellige effekter afhængig af vandløbet.

Vandløb skal designes, så der er plads til vand og natur. Danske vandløb har generelt for lille en vandføringsevne, og vandspejlet står alt for ofte over markens dræn. Konflikten mellem natur og afvanding er unødvendig, og der er masser af muligheder for at øge vandløbenes vandføringsevne og samtidig styrke naturen i vandløbet.
En tør svamp suger bedre end en våd svamp
Hans næste påstand er, at den primære årsag til oversvømmelserne er de massive sætninger af jorderne, som er sket på grund af landbrugets dræning. Det er rigtigt, at der er stigende vandmængder.

Men den væsentligste årsag til forsumpning og oversvømmelser er, at vandløb ikke kan opretholde tilstrækkelig vandføringsevne. Kunne de det, ville de danske landbrugsjorde være tørre. En tør svamp suger alt andet lige bedre end en våd svamp! Så banalt er det. En tør jord, sammen med en god vandføringsevne i vandløbet, er derfor det bedste middel til at sikre mod oversvømmelse og en ensartet vandføring, selv i perioder med meget nedbør.
En tese der for længst er skudt ned
Lars Peter Sørensen fortsætter sit indlæg med en påstand om, at det kun er to af vores 119 nære kystvandområder, der lever op til kravene fra EU om god økologisk tilstand.

Aarhus Universitet, med forsker Stiig Markager i spidsen, har overbevist de danske politikere om, at der en sammenhæng mellem sigtedybden i vandet og nitrattilførslen. Men den førnævnte store forskerevaluering skyder tesen ned gentagne gange! Evalueringen understreger desuden, at Danmark bør inddrage fosfor og forholdet mellem kvælstof og fosfor. Det gør de danske modeller for vandplanerne ikke. Det faglige grundlag for vandplanerne er skudt fuldstændigt ned.

Visse steder kunne man, ifølge modellerne, reducere nitrat til et rundt nul, dvs. lukke hele landbruget i oplandet - og alligevel ikke opnå god økologisk tilstand. Forklaring: De danske Excel-ark-modeller er lodret forkerte.
Er det en målsætning at sætte dansk landbrugsjord under vand?
Den sidste påstand i indlægget er, at behovet for samarbejde mellem erhvervs- og naturinteresser aldrig har været større. Jeg er meget enig.

Jeg er overbevist om, at vandløbets vandspejl kan holdes under dræn, og at der samtidig kan laves befordrende natur i vandløbet. Vi ønsker samarbejde, men vi kan ikke samarbejde, hvis den ensidige målsætning er at sætte danske landbrugsjorde under vand.
(Indlægget har også været bragt i Morgenavisen Jyllands-Posten, online-versionen kan du læse HER).

# data[].attributes.attachment_link.title
Landbrugsjorden er alt for våd - et problem landbruget længe har påpeget - Bæredygtigt Landbrug

# data[].attributes.attachment_link.description
Konflikten mellem natur og afvanding er unødvendig, og der er masser af muligheder for at øge vandløbenes vandføringsevne

# data[].attributes.body
chrome-extension://oemmndcbldboiebfnladdacbdfmadadm/https://www.ft.dk/samling/20171/almdel/MOF/bilag/281/1858307.pdf

# data[].attributes.body
chrome-extension://oemmndcbldboiebfnladdacbdfmadadm/https://www.dst.dk/Site/Dst/Udgivelser/GetPubFile.aspx?id=28376&sid=landregn100aar

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Hvad er jord?
Ved jord forstår man det allerøverste lag af jordskorpen. Det er et lag, som oprindeligt bestod af de stenmaterialer fra bjergene, som istiden havde efterladt. De afgørende elementer i jord er
Mineralske stoffer Organiske rester Planter og dyr - edafon Vand Luft
Jordens mineralske stoffer opstår ved forvitring af stenarterne. Ved nedbrydning af plantemateriale fjernes størstedelen af det organiske stof og bliver til CO2 og vand. Det der bliver tilbage er nu omdannet til et nyt stof, humus. Blandingsforholdet mellem humus og mineralske stoffer bestemmer jordens værdi.

Planter og dyr i jorden er for det meste usynlige, fordi de er mikroskopisk små. De lever sammen med og af hinanden og af det organiske stof, og holder jorden frugtbar og løs. Disse små væsner, der er så vigtige for jordens frugtbarhed, lever hver især under ganske bestemte vilkår (nicher), som de er nøje tilpasset.

Kun regnormene kan leve flere steder. De gennempløjer jorden fra de øverste lag til betydelig dybde. På den måde brydes og sammenblandes de forskellige lag i jorden, så der opstår en helt ny jordbund, muld.
Bearbejdning af jord
Havens jord bør ikke bearbejdes dybt og slet ikke vendes. Det følgende gælder som en grundregel for alt arbejde med jorden.
Vend jorden mindst muligt, og hvis det ikke kan undgås, da gør det i så lille en dybde, så humuskrummerne bliver bevaret.
For det meste skaber man altfor meget arbejde for sig selv. Det sker, når man graver jorden dybt sent på foråret, eller når man river jorden for at fjerne selv de mindste sten.
Her bør man huske, at det ikke er den finkornede jord, der er den frugtbare, men den krummeagtige.
Småvæsnerne begynder at arbejde, så snart jordens temperatur er over 5°. Derfor er det uklogt at vende varm overfladejord ned i de kolde lag længere nede. Det er tilstrækkeligt at løsne overfladen let med en kultivator eller en hakke. Tidspunktet er inde, når jorden er tjenlig, dvs. at den er begyndt at tørre ud, så klumper og knolde falder fra hinanden ved mindste berøring. Heller ikke om sommeren skal man grave jorden. Netop på det tidspunkt når aktiviteten hos jordens liv det højeste niveau. En løsnen af overfladen med hakke eller kultivator kan blive nødvendig efter længere tids regn, for dråberne pakker overfladen og gør den til en hindring for jordens udluftning.

Om efteråret kan det være begrundet at løsne noget dybere, så frosten kan skørne jordens knolde i dybden. Hermed menes ikke en reolgravning i to spadestiks dybde, men kun en let løsnen med greb.
Jordbundstyper
Det er vigtigt at kende sin jord, så man kan behandle den rigtigt. Jordens sammensætning gør, at der opstår flere forskellige jordbundstyper: sandjord, lerjord, humusjord og kalkjord. Når man skal finde ud af, hvilken type stedets jord tilhører, kan man bruge to forskellige metoder.
Fingerprøven
tag en håndfuld fugtig jord, pres den sammen til en kugle og tril den mellem hænderne, så den bliver til en pølse, se og føl på prøven og vurder, hvor den hører til.

Sandjord: ikke formbar (kugle og pølse falder fra hinanden), føles ru pga. de mange sandkorn. Forbedres ved at tilføre barkflis, kompost og blade.

Klæbrig og formbar (kugle og pølse holder formen), føles glat. Forbedres ved at tilføre kompost, barkflis og sand.

Lerholdig sandjord: Klæbrig, bliver til krummer ved formning. Forbedres ved at tilføre staldgødning, barkflis og kompost.

Sandholdig lerjord: Ru at føle på, men dog formbar. Forbedres ved at tilføre staldgødning, barkflis og kompost.

Det tilførte organiske stof (flis, kompost, blade og staldgødning) kan lægges oven på jorden eller kultiveres ned i det øverste lag.
Glasprøven
Fyld et glas en fjerdedel med jord og fyld op med vand. Rør rundt og lad blandingen stå nogle minutter. Synker jorden til bunds efter få øjeblikke, samtidig med at vandet oven over bliver klart, så er det let sandjord. Hvis kun den groveste del af jorden synker til bunds, mens vandet bliver ved med at være plumret og jordfarvet, så er det en lerjord eller en tung lerjord. Hvis de tungeste dele synker til bunds med et tydeligt sort lag øverst, mens vandet er jordfarvet og dog gennemsigtigt, så drejer det sig om en god, humusrig havejord.

# data[].attributes.attachment_link.description
Hvad er jord? Ved jord forstår man det allerøverste lag af jordskorpen. Det er et lag, som oprindeligt bestod af de stenmaterialer fra bjergene, som istiden havde efterladt. De afgørende elementer i jord er Mineralske stoffer Organiske rester Planter og dyr - edafon Vand Luft Jordens mineralske stoffer opstår ved forvitring af stenarterne.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Jordbunden er det øverste lag af de geologiske udgangsmaterialer. Den består af en blanding af mineralske partikler (ler, silt, sand, grus og sten), organisk stof (levende organismer og dødt organisk stof - tilsammen jord. Hertil kommer luft og vand i varierende forhold. I en typisk dansk jordbund optager de faste bestanddele ca. 50 %, mens luft og vand udgør de resterende 50 % i et indbyrdes forhold, der afhænger af det aktuelle vandindhold.

Der findes et meget stort antal mineraler i danske jorde. Man skelner mellem primære mineraler, som ikke er blevet omdannet siden deres dannelse, og sekundære mineraler, som har undergået nogle af de processer, der omtales senere. Til den første gruppe hører f.eks. kvarts og glimmer, mens den sidste gruppe bl.a. rummer lermineraler som kaolinit og montmorillonit samt metaloxider og karbonater.

Blandingsforholdet mellem partikler af forskellig størrelse kaldes jordens tekstur. F.eks. taler man om lerjord, når der mindst er 10 % ler i jorden, og sandjord, når der er under 10 % ler. En grov klassifikation baseret på tekstur inddeler danske skovjorde i tre klasser: fin, medium og grov (se tabel 2.1 og figur 2-10 i afsnittet Hovedtyper af skovjorde i Danmark nedenfor). Den fine jord kan være kalkholdig eller kalkfri.

Lerjord er generelt frugtbar, og sandjord er det modsatte. Lerjorden er så frugtbar, fordi en lille procentdel af de fine partikler, ler og silt, er primærmineraler, der indeholder essentielle næringsstoffer. Sandjordene indeholder langt færre fine partikler, og dem der er, består ikke af næringsholdige primærmineraler.

Jordbundens egenskaber er imidlertid ikke kun et spørgsmål om dens tekstur. Vegetationen, klimaet og benyttelsen har igennem tiderne påvirket de oprindelige jordarter og gjort, at den nuværende jordbunds evne til at frigive/binde næringsstoffer og forsyne rødderne med vand og ilt er meget anderledes end i den jord, der lå tilbage efter istiden.

Med sin blanding af fast stof, vand og luft kan jordbunden opfattes som en overgangszone mellem atmosfæren og de uforandrede geologiske udgangsmaterialer - en zone, hvor begge sfærer er repræsenteret. Tilmed rummer jordbunden en mangfoldighed af liv med repræsentanter for alt fra pattedyr til mikrober.

Jordbunden er af afgørende betydning for planternes vækst, men er samtidig i høj grad et resultat af planternes og de øvrige organismers tilstedeværelse.

Kalkholdige lerjorde

over 10 % ler og kalk inden for de øverste 100 cm

Lerede jorde og lerjorde

over 10 % ler, kalkfri

Finsandede jorde, lerholdige jorde

under 5 % ler og over 5 % silt eller over 50 % finsand eller 5-10 % ler

Grovsandede jorde

andre

TABEL 2.1 Skovjordsklasser baseret på vægtede gennemsnit af partikelstørrelsesfordelingen i dybden 50-100 cm.

Jordbunden opstår som nævnt ovenfor i et samspil mellem det geologiske udgangsmateriale, klima/nedbør/vand og de levende organismer, terræn og tid. Udgangspunktet for jordbundsdannelsen er de geologiske materialer (se Jordbundsudvikling), der i Danmark i reglen er aflejringer (sedimenter). De er enten afsat af gletsjere, smeltevandsfloder og vind, eller bundfældet i søer eller i havet. De almindeligste geologiske materialer er: moræneaflejringer, smeltevandssand, flyvesand, marint ler og sand samt kridt. Disse dannelser er dog som antydet ovenfor ikke i sig selv jordbund. Jordbunden udvikles først, efterhånden som vegetationen indfinder sig.

Før skoven indvandrede efter istiden, var de geologiske udgangsmaterialer tæt pakket, f.eks. fordi isens tryk havde presset kornene sammen, eller fordi aflejring i strømmende vand havde skabt dannelser med meget ens kornstørrelser og deraf følgende tæt pakning af kornene. Mange steder var de geologiske udgangsmaterialer rige på kalk og manglede det organiske stof, der i dag karakteriserer jordbunden.

Fysiske processer som frost og tø har siden medvirket til at løsne de geologiske udgangsmaterialer, og med vegetationens indvandring begyndte planternes rødder at gennemtrænge dem sammen med jordboende organismer som f.eks. regnorme. Også nedbrydning af organisk stof og nedsivende vand kom til at påvirke det geologiske materiale.

Vandets, planternes og de øvrige organismers vedvarende indflydelse på det geologiske materiale skabte efterhånden en gennemgribende forandring af de øverste lag, typisk til en dybde af 0,5-2 m - der udvikledes en jordbund. En af de mest synlige forandringer var et øget indhold af humus, som farvede jorden mørk, og de rødgule, røde eller gule farver, der opstod ved forvitring af jordens jernholdige mineraler. Nedbrydning og omdannelse af mineralerne førte til dannelse af nye mineraler af størrelse som lerpartikler. Med tiden dannedes der klart adskilte lag, såkaldte jordbundshorisonter, der skilte sig ud fra hinanden ved farve eller fysisk fremtræden (se næste afsnit).

De processer, der førte fra istidens jorde, der var mere eller mindre rå, geologiske udgangsmaterialer, til nutidens jordbunde, er stadig aktive. De bliver uddybet i de følgende afsnit.

Det øverste lag består typisk af mere eller mindre omsatte planterester som f.eks. løv, nåle, grene, kogler og kviste (O-horisonten, som også kaldes førnen). Dernæst følger et mørkfarvet (brunlige eller gråsorte nuancer) lag af mineraljord opblandet med humus (A-horisonten). Mange steder efterfølges denne horisont af en lysere farvet horisont, hvorfra der er sket udvaskning af ler og nedbrydningsprodukter fra forvitringen af mineraler (E-horisonten). Under denne finder man ofte en B-horisont med materiale, der er nedvasket fra A- og E-horisonterne - det kan dreje sig om ler eller forbindelser mellem metaller og humus. Nederst finder man altid det upåvirkede geologiske materiale (C-horisonten) eller den faste klippe.

Det er almindeligt, at jordbunden ikke rummer alle disse horisonter. E-horisonten kan mangle eller være svær at skelne fra de øvrige, og jordbundsdannelsen kan have forløbet over for kort tid til, at alle horisonterne er udviklet.

Muld og mor Horisonterne over det upåvirkede geologiske materiale kan udvikles på to principielt forskellige måder: som en muldbund eller som en morbund. På muldbund er det organiske stof under førnen blandet med mineralpartiklerne, og indholdet af organisk stof aftager jævnt med tiltagende dybde (figur 2-5). På morbund aflejres det organiske stof i et lag oven på mineraljorden. Dette såkaldte morlag består af adskillige års løvfald, der med dybden er mere og mere findelt og nedbrudt, men ikke, eller kun i ringe grad, blandet med mineralpartikler.

Afsnittet fortsætter efter boksen.

FIGUR 2-4. Morænelerjord i Als Nørreskov (A) og podsoleret sandjord på flyvesand aflejret oven på smeltevandssand i Gludsted Plantage (B). Blegsandet, dvs. E-horisonten, er forstyrret af pløjning. De øverste lag kan være forskelligt udformet afhængigt af de forhold, hvorunder de biologiske nedbrydningsprocesser foregår - se nærmere i figur 2-5. Horisontbetegnelsen er de samme som i figur 2-3. Foto: I. Callesen.

Afsnit fortsætter her.

Både det geologiske udgangsmateriale og vegetationen spiller en rolle for, om en jord udvikles som muld eller mor. Muldbunde findes generelt på de næringsrige lerjorder øst for sidste istids hovedstilstandslinje, mens morbunde er karakteristiske for næringsfattige sandjorder og særligt udbredte vest for istidens hovedstilstandslinje. Men vegetationen, i skoven specielt træarten, har også afgørende betydning. Mor kan dannes under træer med svært nedbrydeligt løv med lavt indhold af kvælstofforbindelser og højt indhold af garvestoffer, polyfenoler. Dette er tilfældet for nåletræer, men også et løvtræ som bøg kan fremme mordannelse på jorder, hvor træer med hurtigere nedbrydeligt løv vil danne muld. Omvendt finder man bøgeskove på såvel mor- som muldbund.

Jordbundens svampe, bakterier og fauna er vidt forskellig på muld og mor, og de levende organismer har afgørende indflydelse på udviklingen af de to jordbundstyper. Regnorme, og specielt de store dybtgravende arter stor regnorm (Lumbricus terrestris)og lang orm (Aporrectodea longa), er afgørende for den sammenblanding af organisk stof og mineraljord og dannelse af jordkrummer, som er karakteristisk for muldjorden. Da de ikke trives ved lav pH kan det være forklaringen på den manglende sammenblanding af organisk og mineralsk materiale på morbunden. Sammenlignes faunaens sammensætning og bestandstæthed på typisk muld og mor (figur 2-6), finder man, at det samlede antal dyr pr. arealenhed er større på morbund end på muldbund, men da større dyr som regnorme og bænkebidere er almindeligst på muldjorden, er biomassen langt større der, end den er på morbunden.

Blandt de luftåndende jordbundsdyr er især pansermider og springhaler mere talrige i typiske morjorde end i typiske muldjorde. Blandt de encellede dyr er amøber, især skalbærende amøber, mest almindelige på mor, mens ciliater (infusionsdyr) er mest almindelige i muld. Enchytræer (dværgregnorme) optræder oftest i tættere bestande på morbund end på muldbund. Svampe og bakterier har også forskellig betydning på de to jordtyper. Svampe dominerer på morbunden, mens bakterier er mere talrige på muldbund end på morbund.

De jordbundsdannende processer, der er nævnt ovenfor, bliver i det følgende beskrevet mere detaljeret. Det drejer sig især om forsurings-, forvitrings-, transport- og udvaskningsprocesser samt de såkaldte redoxprocesser.

Afsnittet fortsætter efter boksen.

FIGUR 2-5. A) En muldbundprofil fra bøgeskov (Hestehaven ved Kalø). O-laget består af et tyndt lag uomsat førne, mens A-laget er tykt (0-45 cm) og består af muld. B) En morbundprofil fra bøgeskov (Løvenholm på Djursland). O-laget er her tykt og består af tre dele: Ol er uomsatte blade, Of er et lag bestående af kun delvist omdannede blade (f fra ordet fermentation) og under dette et lag af helt nedbrudt organisk stof (Oh-laget fra ordet humus). Foto: K. Dalsgaard.

Afsnit fortsætter her.

Forsuring Planterødder og andre organismer frigiver kuldioxid, CO ₂, som sammen med vand danner den svage syre kulsyre. Kulsyren angriber og opløser jordbundens mineraler. Det mineral, der lettest lader sig opløse i danske jorde, er kalk (kalciumkarbonat). Ved opløsningen af kalk dannes der positive kalciumioner og negative bikarbonationer. Desuden kan kulsyren opløse lermineraler, hvorved der foruden bikarbonationer frigives positive ioner, f.eks. kalium- og natriumioner. Næringsionerne kalcium, magnesium, kalium og natrium kan med nedsivende vand blive vasket ud af de øverste jordlag. Opløsningen af kalk og udvaskningen af kalciumioner fører til, at kalken i jorden med tiden forsvinder. Dernæst er det silikatmineralernes tur til at virke som stødpude over for kulsyren og andre sure forbindelser.

Organiske syrer, der er dannet ved ufuldstændig nedbrydning af planterester, og uorganiske syrer tilført gennem luftforurening, bidrager til yderligere opløsning af jordmineraler ved lavere pH. Forvitringen af jordmineralerne neutraliserer syrer, hvorved der frigives ioner som Mg ²⁺ og K⁺. Hvis der hele tiden dannes mere syre, end jorden kan nå at neutralisere, stiger surhedsgraden alligevel. Hvis tilførslen af syrer derimod aftager, kan jorden langsomt neutralisere dem, og pH vil atter stige til det niveau, der er en følge af jordmineralernes sammensætning og dyrs og planters livsprocesser.

Forvitring Opløsningen af mineraler i jordbunden kaldes forvitring. Gennem forvitringen frigives næringsstoffer, som trærødderne kan optage, hvis de altså ikke når at forsvinde til dybere jordhorisonter med det nedsivende vand.

Ud over kalk findes der i jorden en del andre mineraler - i Danmark hovedsagelig forskellige silikatmineraler, der forvitres i varierende omfang. Mineraler som biotit (mørk glimmer) forvitrer relativt let, mens feldspatter og kvarts kun meget langsomt forvitres. Ved forvitringen frigives mineralernes enkeltbestanddele, hvoraf flere er vigtige næringsstoffer for planterne, f.eks. kalcium, magnesium og kalium.

Forvitringen bidrager til jordbundens farver - især de gullige og rødlige nuancer, der skyldes frigivelsen af jern fra mineraler.

Transport og udvaskning En del af det regnvand, der rammer jordoverfladen, vil på grund af tyngdekraften sive nedad. Det nedsivende vand optager på sin vej nedad en række forskellige stoffer fra jorden. Stofferne stammer typisk fra nedbrydning af organisk stof, stofskifteprodukter fra levende organismer eller forvitring af mineralerne - men kan også være stof transporteret til skoven udefra, f.eks. gennem luftforurening.

Hvis de opløste stoffer føres ned under rodzonen, kan planterne ikke længere få fat i dem - denne proces kaldes udvaskning. Det er især de negative ioner nitrat, sulfat og klorid, og de positive ioner kalcium, kalium, natrium og magnesium, der udvaskes. Der kan også være tale om organiske stoffer på ionform.

Det nedsivende vand medbringer også opslemmede partikler som ler og humus.

Ler- og humustransporten kan som transporten af ioner foregå fra de øverste jordlag til dybereliggende jordbundshorisonter eller helt ud af jordbunden til grundvandet eller dybtliggende geologiske lag.

Nedadgående transport af ler, der kaldes lernedslemning, er et udbredt fænomen i alle danske jorde, der rummer ler i en blanding med silt og sand. Transporten af ler følger efter forvitringen, opløsningen og udvaskningen af kalk, da lerpartiklerne i fraværet af kalciumioner bindes svagere til hinanden. Lerpartiklerne transporteres i reglen kun 20-60 cm ned i jorden og sætter sig i sprækker og porer. Derved beriges de dybere jordbundshorisonter med ler.

På stærkt sure jorde, som man finder på sandet jordbund og især på arealer med hedevegetation og nåletræer, er der ingen ler, men her transporterer vandet derimod organiske syrer og humuspartikler nedad. Humusmolekyler går i forbindelse med jern og aluminium, som stammer fra mineralforvitring, og fører disse stoffer videre ned i jorden, således at der opstår et jern- og aluminiumsfattigt lag kaldet blegsand. Disse forbindelser udfældes 20-40 cm længere ned i jorden, hvor de sammenkitter sandskornene og danner et hårdt lag, der med et gammelt jysk ord kaldes for al. Tykke allag er ofte vandstandsende og umulige eller meget vanskelige at gennemtrænge for rødder.

Hele forløbet med opdeling af jordbunden i lag kaldes samlet podzolering, og jordtypen kaldes med et gammelt russisk udtryk podzol. Hvor produktionen af opløste humusstoffer er høj, bliver allaget sort og humusrigt. Omvendt findes også allag, der overvejende er sammenkittet af jern og aluminiumoxider og er fattige på humus.

Redoxprocesser Redoxprocesser består i, at der overføres elektroner mellem grundstoffer. Hvis et givet grundstof modtager en eller flere elektroner fra et andet, siges det at blive reduceret. Det grundstof, der afgav elektronerne siges omvendt at være blevet oxideret. De to processer finder, som det fremgår, sted samtidig og tilsammen kaldes de en redoxproces. Ofte er levende organismer involveret, idet livsprocesser er redoxproceser. Omsætning af kulstof, kvælstof, ilt, svovl og fosfor i det levende kredsløb rummer således mange redoxprocesser.

Kemiske forbindelser i jordbunden deltager også i redoxprocesser, og i de kan give meget synlige resultater. Jordvand og jordluft indeholder ilt, men når ilten slipper op, fordi luftskiftet er for langsomt (f.eks. når jordens porer er blokeret af vand) opstår der reducerende (iltfri) betingelser. Det betyder at jernioner med tre elektroner mindre end metallisk jern, Fe ³⁺ eller ferrijern, kan blive reduceret til Fe ²⁺ eller ferrojern, som let opløses i vand. Dermed skifter jorden ikke alene farve fra rødlig til grå- eller blålig, men dens jernindhold falder også, fordi ferrijernet udvaskes. Mangan i reduceret form som Mn ²⁺ bliver også opløseligt og dermed mobilt under iltfri forhold.

Vekslende iltforsyning over tid kan vise sig som zoner med reducerende og oxiderende betingelser i jorden. Der dannes et grå- og rødspættet mønster som kaldes pseudogley (figur 2-11 i afsnittet Hovedtyper af skovjorde i Danmark nedenfor). Det skyldes at jern er genudfældet som jernoxid i iltrige zoner, mens det er opløst og transporteret bort fra zoner med iltfrie forhold. Permanent iltfri forhold ved høj grundvandstand viser sig som grålige og blålige farver der skyldes reduceret jern, Fe ²⁺. På samme måde kan mangan omlejres og danne noduler af brunsten, MnO ₂, når reducerende og oxiderende betingelser afløser hinanden.

Danmark rummer en stor mangfoldighed af skovjordstyper, men de mest almindelige kan samles i et relativt lille antal hovedtyper. Figur 2-9 viser, hvordan de fordeler sig ud over det danske land.

Lerede morænejorde i Østdanmark Lerrige morænejorde finder man ofte i bundmorænelandskaber og dødislandskaber øst for den såkaldte Harder'ske israndslinje (se figur 2-8) og i den vestlige Limfjordsregion. I sådanne jorde (teksturklasse "fin og kalkholdig" eller "fin") er indholdet af næringsstoffer som regel højt, fordi jorden indeholder mineraler, der efter forvitring frigiver plantenæringsstoffer. Deres fysiske og kemiske karakteristika påvirkes af, om der har været en kraftig opblanding af kalk i det geologiske udgangsmateriale. Kalken er gennem opløsning ved forsuring udvasket i de øverste 1-2 meter. Hvis kalken er udvasket i denne dybde, er lerjorden så sur, at ler kan nedvaskes til B-horisonten.

Tilgængeligheden af næringsstoffer og jordboende dyr medfører, at ophobningen af visne blade o.l. er beskeden. Nedbrydningen af blade er hurtig, og der dannes et muldlag i den øverste del af mineraljorden. Reaktionstallet (pH) i underjorden er højt, 7-8, pga. kalkholdigheden.

Lerjordene kan i den øverste meter rumme op mod 200 mm plantetilgængeligt vand i porerne svarende til 20 % af volumenet. Det absolutte vandindhold kan være højere, men er bundet så hårdt i jordens mindste porer, at planterne ikke har adgang til det. Denne vandmængde er imidlertid rigelig til at modstå en lang tørkeperiode. Disse jorde udgør generelt et glimrende vækstmedium for træer.

Periodevis vandmætning fører til lavt iltindhold, og derfor indskrænkes røddernes mulighed for at leve i de dybere jordlag, især hos bøgetræer. Rodnettet bliver mere overfladisk med deraf følgende mindre tørketolerance, og forankringen bliver dårligere. Se figur 2-15.

Sandede morænejorde i Øst- og Midtjylland Sandede morænejorde findes udbredt i Nordsjælland, i Midtjylland mellem den Harder'ske israndslinje og Hovedopholdslinjen og i Himmerland (ofte teksturklasse medium). De sandede moræneaflejringer rummer ikke eller kun meget lidt kalk. Desuden rummer de kun beskedne mængder silikatmineraler, der er lette at forvitre. Derfor er indholdet af næringsstoffer lavere end i de lerede morænejorde. Et oprindeligt indhold af kalk er på grund af forsuring og efterfølgende udvaskning for længst forsvundet. Det beskedne lerindhold er nedslemmet til B-horisonten.

Den forholdsvis lille tilgængelighed af næringsstoffer gør, at der ophobes en del visne blade på jordoverfladen. Der dannes derfor som regel et morlag oven på mineraljorden, men muld findes dog også, hvis løvet er letnedbrydeligt, f.eks. blade af ahorn og ask. Reaktionstallet (pH) ligger i intervallet 3-5, stigende med dybden og lavere end i de lerede jorde (figur 2-7).

De sandede morænejorde kan, afhængig af humusindhold, rumme ganske meget plantetilgængeligt vand - gerne 150-200 mm, hvilket kan bringe træerne gennem også længere tørkeperioder. De sandede jorde er derfor generelt et udmærket vækstmedium for træer.

Jordbundsudviklingen er ofte præget af forbruning - dvs. at de øverste 30-60 cm er farvet i nuancer fra mørkebrun til gullig. Denne farvning af jorden skyldes jernoxider, som er et restprodukt fra forvitringen af mineraler. Jordene kan være præget af podsolering, hvis jorden tidligere har været dækket af lynghede, fordi dette sammen med stort vandoverskud fremmer podsolering.

Sandede smeltevands- og flyvesandsaflejringer i Vest- og Midtdanmark De sandede jorde findes i gamle morænelandskaber (bakkeøer), på smeltevandsaflejringer (hedesletter) og i flyvesandsområder. Vest for Hovedopholdelinjen finder man de sandede jorde vidt udbredt. Teksturen kan både være grovsandet og finsandet, og generelt er lerindholdet meget lavt.

I de sandede jorde er indholdet af næringsstoffer som regel lavt, fordi jordens indhold af næringsholdige mineraler er meget begrænset. Mineralerne udgøres hovedsageligt af kvarts og mineraler, der er meget resistente mod nedbrydning som f.eks. kaliumfeldspat. Reaktionstallet (pH) i underjorden er omkring 4. Det er udtryk for, at forvitringen ikke er tilstrækkelig til at neutralisere dannede sure forbindelser (figur 2-7).

Afsnittet fortsætter efter boksen.

FIGUR 2-11. To sjællandske lerjorde på moræne: A) Veldrænet kalkholdig lerjord versus B) dårligt drænet lerjord med det såkaldte pseudogley, der ses som klart afgrænsede grå og røde pletter. Jordfarverne skyldes jern frigivet ved mineralforvitring og omdannet til lermineraler og oxider. I pseudogleyjorden er jernet reduceret til Fe ²⁺ i et iltfrit område og siden genudfældet som Fe ³⁺ i en iltet zone med tydelige rustfarver. Begge profiler er fra gamle skovjorde, og humusindholdet er koncentreret i den øverste del af A-horisonten. Foto: I. Callesen.

Afsnit fortsætter her.

Den begrænsede mængde næringsstoffer og manglen på jordboende dyr, ikke mindst regnorme, gør, at der er en stor ophobning af visne nåle og blade. Der dannes derfor typisk et tykt morlag oven på mineraljorden.

Sandjordene indeholder ned til 50 mm plantetilgængeligt vand. Denne begrænsede vandmængde gør det vanskeligt for træerne at modstå længere tørkeperioder. De sandede jorde er således problematiske vækstmedier for træer.

Jordbundsudviklingen er ud over den nævnte mordannelse præget af podzolering, dvs. udfældning af humus og jernforbindelser i dybereliggende lag, der kan blive meget kompakte og danne al.

Flyvesand overlejrer mange steder andre former for aflejringer, f.eks. smeltevands- og moræneaflejringer. Sandet har en karakteristisk kornstørrelse på omkring 0,2 mm og er fattigt på mineraler, der kan frigive næringsstoffer ved forvitring. Sandflugt opstår, når jorden ikke er dækket af vegetation. Det har skabt ny jordbund gentagne gange efter istiden, og alderen på jordene varierer - der ses ofte flere podzoller i samme jordprofil, som skyldes gentagne sandflugtsperioder.

Havaflejringer Jorde bestående af havaflejringer er udbredte i den nordlige del af Jylland og forekommer i øvrigt spredt langs kysterne.

Aflejringerne kan stamme fra Yoldiahavet (se Landskabsdannelse efter istiden), der dækkede store dele af landet ved den seneste istids ophør. De består af ler og silt og er næringsrige og grundvandspåvirkede, fordi de ofte ligger lavt i terrænet.

En anden udbredt type havaflejringer er strandvolde, der er af nyere dato (se Fladkyster og Strandvoldskysten). De har ofte en grov tekstur af sand, grus og sten, og er ofte tørre eller har vekslende fugtighedsforhold. Forekomst af kalkholdige skaller fra skaldyr kan sikre forsyningen af kalcium i det ellers meget næringsfattige sand.

Vækstbetingelser på havaflejringer er derfor meget vekslende. Ofte er der høj grundvandstand og dårlig indre dræning, som giver problemer med træernes forankring. Elletræerne er tilpasset høj grundvandsstand, og elleskov findes på hævet havbund, hvor grundvandstanden er høj om vinteren.

Afsnittet fortsætter efter boksen.

Boks 2-1 A. Jordbundsvariation på en mark (tv.) illustreret ved kort over ledningsevne (th.). Lyse områder på ledningsevnekortet er sand, mens de rødeste er svær ler. Den betydelige variation er typisk for danske jorde. Kristiansen, 2001. Lokalitetstilpasning og kortlægning
I dag plantes der i vidt omfang skove på landbrugsjord som led i den nationale skovrejsningsstrategi (se Skovarealet). For at sikre, at der skabes en skov, der passer godt til naturgrundlaget og er tilpasset et klima under forandring undersøger man lokalklima, terræn og jordbundsforhold før der vælges træarter. Kendskab til jordens tekstur, struktur, farve, dybde og stenindhold kan fortolkes og omsættes til viden om nærings- og vandforhold samt andre ting af betydning for træernes vækst og sundhed. Kortlægning af de før nævnte faktorer skal danne beslutningsgrundlag for tilplantningsplanen. En systematisk registrering af forholdene på voksestedet kaldes under et forstlig lokalitetskortlægning.

Jordbundsforholdene i disse nye skove vil i århundreder bære præg af deres ofte århundreder lange brug som landbrugsjord. Der vil være flere næringsstoffer, rester af jordbrugskalk og måske mindre humus end i en skovjord. Træer sætter hurtigt deres præg på jordbunden ved at danne et førnelag, mens andre jordbundsegenskaber ændres meget langsommere og synes nærmest upåvirket af den herskende vegetation.

Jordbundskortlægningen er udviklet som et særligt system for Forstlig lokalitetskortlægning, der gennemføres for at afgrænse områder med nogenlunde ens dyrkningsvilkår for skovens vækst. Det er et redskab i den langsigtede planlægning af skovens opbygning og dyrkning. Risikofaktorer for skovens stabilitet og sundhed, som skyldes naturgrundlaget, vurderes. Det kan være forhold, der hæmmer træernes forankring og viser sig som skader i forbindelse med storm, tørke eller kraftig nedbør. Problemet er særlig udtalt, hvis røddernes udbredelse hæmmes af hårde lag i jorden, f.eks. cementeret allag, pløjesål eller mangelfuld, vekslende dræning i vækstsæsonen. Beskrivelse af cementerede allag eller andre hårde lag, den naturlige eller kunstigt opretholdte dræningstilstand eller forekomsten af tørv afgør mulighederne for rodudbredelse i dybden.

Kortlægningen kobles med ønsker til skovens sammensætning af træarter og skovstruktur, måske med udgangspunkt i den type skovsamfund, som man forventer uden forstlig dyrkning af skoven. Valg af træartsblanding og dyrkningssystem kan tage udgangspunkt i økogrammer, der viser de enkelte træers egnethed på en skala fra vådt til tørt og fra næringsfattigt til næringsrigt. Selv om der findes kort i stor skala over jordbundsforholdene i Danmark (f.eks. figur 2-9) er det afgørende at have adgang til et detaljeret kort f.eks. i skala 1:10.000, der kan bruges som grundlag for planlægning og skovdrift. Jordbundsforhold kan skifte dramatisk inden for få meter med vidt forskellige jordarter, terrænformer osv., som afgør jordbundsudviklingen (figur).

Jordbundskortlægning har hidtil haft jernspyd, gummistøvler og gamle topografiske kort som vigtigste redskaber. I løbet af 1990'erne kom ledningsevnemåling i jordens øverste meter med EM38-scanner fremført med firhjulet motorcykel og geostatistik ind som redskaber til afgrænsning af jordtyper. Forskelle i ledningsevne har vist sig at være en udmærket indikator for overgang i teksturtyper - fra lerjord, sandjord eller tørvejord.

Den detaljerede kortlægning med EM38 har været meget anvendelig på landbrugsjord, hvor jorden kan scannes i en jævnt mønster. Inde i skoven er fremkommeligheden mindre, og scanningen bliver vanskeligere. Jordartskort, forstligt lokalitetskort og kort over ledningsevne registreret med elektromagnetisk scanning er vist over samme område i figur B. Scanning kan ikke erstatte jordbundskar teringen med jordspyd, men er en værdifuld hjælp til at trække grænser og vise jordbundsvariationen på et areal.

B. Eksempler på jordbundskort i lille skala fra Gribskov. 1) Jordartskortet i skalaen 1:25.000 er fremstillet ved en sammenvejning af observationer gjort ved markvandring med jordspyd, fortolkning af matrikelkort og luftfotos: GEUS. 2) Resultatet af forstlig lokalitetskortlægning formidles som et kort, der viser vandforsyning og næringsstatus, her vist som teksturklasser baseret på indhold af ler, samt dyrkningsfaktorer som f.eks. dræningstilstand og rodhæmmende lag. Kortet laves på baggrund af beskrivelser i felten, jordartskort og andre kort. 3) Kort fremstillet på baggrund af ledningsevnemåling (EM38) og geostatistisk efterbehandling. Metoden er et stærkt værktøj i jordbundskortlægning, da det kan registrere ler og sand (lyse) og tørv (mørke) og understøtte og forfine afgrænsninger gjort ved fortolkning af jordspyd-, matrikelkort og flyfotos. Kort: Kristiansen, 2001.

Afsnit fortsætter her.

Tørvejorde Tørvejorde forekommer meget udbredt i afløbsløse lavninger i terrænet i morænelandskaber, langs vandløb og i gamle kystlaguner. Som navnet siger, er tørvejorde udviklet på tørv, der er ophobninger af dårligt omsat organisk materiale. Ophobningen er sket under iltfrie forhold i søer eller strandsøer eller i arealer langs vandløb, der hyppigt står under vand. Tørvejordene er i naturtilstanden fugtige. Når de er træbevoksede, er det oftest et resultat af dræning dvs. en sænkning af vandstanden ved kunstige afløb.

Næringsindholdet i tørv afhænger af, hvad vandet tilfører af mineraler. Hvis det udelukkende er regnvand, er tørven fattig på alle mineraler undtagen kvælstof, som tilføres med luftforurening. Hvis der derimod også tilføres vand nedefra, og der er tale om lerjord, kan tørven være rig på kvælstof og andre mineraler. Tørvejorde i egne, hvor den underliggende mineraljord er fattig på mineraler, er derimod næringsfattige, medmindre det tilflydende vand stammer fra en anden, mere næringsrig og kalkholdig undergrund. Det kan også forekomme, at det tilflydende vand er ret næringsfattigt, men at trærødder har tilgang til mere næringsrig jord i undergrunden.

Som voksemedium er tørven meget forskellig: pH kan være både sur og neutral, men vandforsyningen er oftest god, fordi tørv har stor evne til at fastholde plantetilgængeligt vand.

Sker der ændringer i dræningstilstanden, ændres træernes vækstvilkår også. Sænkning af grundvandsstanden kan medføre, at især næringsrig tørv nedbrydes meget hurtigt, og træerne mister forankringen - jorden "sætter sig" (figur 2-12). En hævet grundvandsstand i et hidtil drænet område kan omvendt føre til, at dele af træernes rodnet drukner og roddybden derved indskrænkes. Det kan medføre, at træerne dør eller vælter.

Jordtyper på grundfjeld I det meste af Danmark er grundfjeldet dækket af kilometertykke lag af sedimenter, men enkelte steder når grundfjeldet op til overfladen. Her dannes specielle jordtyper, som geografisk er afgrænset til disse områder.

Kridtjorde findes på kalkstensformationer på Møn, Stevns, Sangstrup Klint samt i Thy og Hanherred. Kridtet er opbrudt og løst i overfladen, og vandet siver meget hurtigt gennem jordbunden. En tynd moræneaflejring oven på kridtet kan bevirke, at der er dannet en egentlig jordbund over den forvitrende kalksten. Der ses ofte en dyb mulddannelse og en A-horisont med krummestruktur, fordi kalciumindholdet er højt. Opløsningen af kalk giver neutral pH i jordbunden. Jordlagets tykkelse er afgørende for træernes vækstbetingelser. Hvis laget med humusblandet mineraljord er meget tyndt, f.eks. mindre end 10 cm, er jorden tørkeudsat. Er moræneaflejringen op mod en meter i tykkelse, f.eks. i sænkninger i terrænet, ses flot og produktiv bøgeskov. Forskellene og terrænets indflydelse kan studeres i klinteskoven ved Møns Klint. På kridtjorde kan løvet få kalkkloroser, fordi den rigelige forekomst af kalciumioner forhindrer røddernes optagelse af næringsstofferne jern og mangan.

Jorde med kontakt til granit og gnejs findes på Bornholms østlige del, og mange steder kan jordlaget over disse bjergarter være ganske tyndt. Jordprofilens udvikling præges af forbruning og humusakkumulering som andre steder. Det specielle er, at det jordvolumen, træerne kan bruge som voksested, er meget begrænset. Det kan påvirke størrelsen af vedproduktionen, men ikke sundheden, som ofte er god. Dræningen og luftskiftet i jorden er glimrende pga. stort stenindhold, og forankringen også udmærket, idet rødderne kan fortøje sig i klippesprækker. Den samlede vandforsyning er lille, men i skrånende terræn kan jordvand, der siver langs klippens overflade, udgøre en væsentlig og stabil kilde til vand. Terrænet har derfor stor indflydelse på jorde, som er udviklet oven på granit eller gnejs. En konveks flade vil være tør, fordi vandet løber af, mens en skrånende eller konkav flade kan have tykkere jordlag og være forsynet med jordvand, der siver langs et vandstandsende lag i jordbunden.

Ved plantningen af de store plantager i Vestog Nordjylland gennemførte man i reglen en omfattende jordbearbejdning, der mere eller mindre ødelagde lagdelingen i den oprindelige jordbund (figur 2-4 i afsnittet Jordbundens lag nedenfor og 2-13). I dag anvendes gennemgribende jordbearbejdning som f.eks. reolpløjning ofte i forbindelse med skovrejsning på landbrugsjord og ofte ved gentilplantninger i hedeplantager.

I de fleste skove over hele landet er jorden blevet drænet i forbindelse med effektiviseringen af skovdriften i 1800- og 1900-tallet. Mineralske jorde, der oprindeligt var fugtige, er blevet gjort tørrere ved gravning af grøfter. Desuden er mange moser, vandhuller og søer i skovene blevet tørlagt og drænet, således at man har kunnet plante træer. På en lang række lokaliteter er tørvejorde således i dag skovjorde.

Gødskning af skovene har i nogle tilfælde sat sit præg på jorden, fordi de tilførte næringsstoffer både har stimuleret træernes vækst og nedbrydningen af organisk stof i O-horisonten. Det er hovedsagelig i forbindelse med dyrkning af de vestjyske plantager, at gødskning har været aktuel, idet man forestillede sig, at NPK-gødning ville lønsom for træproduktionen.

Udnyttelse af træ til bioenergi i varmeværker giver mulighed for at recirkulere træaske til skoven. De fleste næringsstoffer returneres på denne måde. Asken har en syreneutraliserende virkning, idet reaktionen ved opløsning i vand er basisk. Det er uvist, om de tilbageførte næringsstoffer indgår fuldt i næringskredsløbet på samme måde, som hvis de var frigivet fra forrådnet biomasse.

Værket Naturen i Danmark i fem bind udkom i årene 2006-2013. Teksten ovenfor er kapitlet Jordbunden.

# data[].attributes.attachment_link.description
De geologiske udgangsmaterialer - f.eks. moræneaflejringer, smeltevandsaflejringer, flyvesand, tørv eller klippe af kalk, sandsten eller grundfjeld - skaber sammen med vegetationen den jordbund, hvori træerne forankres, og hvorfra de henter vand og næring. .

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Hvordan grundvandet er fordelt rundt omkring i landet afhænger i høj grad af, hvilken type jord der dominerer overfladen, og hvordan lagene nedefter er fordelt. Det kan man stille nogle grundregler op for. Selvom virkeligheden ofte viser sig at være mere kompliceret ...
I Danmark får vi stort set udelukkende vores drikkevand fra grundvandet, hvilket blandt andet kan lade sig gøre på grund af vores geologi. De øvre dele af Danmark er lidt groft sagt én stor sandkasse fuld af en blanding af grus, sand, ler og kalk. Det tillader en stor mængde vand at samle sig i de øvre dele af undergrunden, som er relativt lettilgængelige.

I Sverige og Norge ligger grundfjeldet for det meste helt oppe i overfladen, så her dannes ikke magasiner af vand på samme måde som i Danmark. De øverste lag af vores undergrund blev dannet i istiden og fremefter og kaldes kvartærgeologiske lag. De består typisk af vekslende sand-, grus- og lerlag, som bølger og bugter sig af sted under græs og asfalt.

Fordelingen af jordarter i en meters dybde i hele Danmark. Iskappens fremskred stoppede ved det, der i dag er den Jyske Højderyg, og det ses tydeligt på fordelingen af især moræneler og smeltevandssand (orange og røde farver). (Kort: GEUS)

Hvor hurtigt vandet løber igennem undergrunden bestemmes af, hvilke jordarter det møder. Sand og grus har relativt store mineralkorn, og derfor også store og velforbundne porerum, hvor vandet kan bevæge sig igennem. Lag, der indeholder meget sand, grus eller begge dele, kaldes derfor vandførende eller 'højpermeable'. Ler for eksempel har derimod meget små mineralkorn og derfor tilsvarende små og dårligt forbundne porerum. Her kan vandet næsten ikke bevæge sig igennem, i hvert fald går det meget langsomt. Derfor kaldes lerlag typisk vandstandsende eller lavpermeable lag.

Læs også: Er din sandsten lodden eller kantet?

Herunder ses eksempler på de forskellige typer jordlag, vandet kan møde. De er fra en såkaldt profil af forskellige jordtyper (istidsaflejringer) i en udgravning på Fur Bakkekrone i Nordjylland.

Sprækker i jorden

Det er dejligt nemt, men virkeligheden er aldrig så simpel. Lagene er sjældent 100 procent sand eller ler, men kan være domineret af det ene eller det andet. Istidens iskapper har for eksempel moset godt og grundigt rundt i dem mange steder, så de er blevet brudt, blandet og forskudt. Også fortidens landskaber spiller ind som dale, der er blevet begravet af sedimenter fra iskappernes smeltevand, og som kan gennemskære andre lag og fungere som underjordiske motorveje for vandets strømning.
Læs også: Landskaber i flydende overgang
Det er altså sjældent, man finder et helt homogent og ubrudt lag, og selv de lavpermeable lerlag kan snyde. Flere steder er de nemlig gennemskåret på kryds og tværs af lange og dybe sprækker, hvor vandet kan strømme næsten frit igennem som et vandfald. Endda hurtigere end i sand- og gruslagene.

Man kan derfor ikke regne med, at et lerlag i undergrunden altid vil være lige vandstandsende. Det afhænger af, hvor opsprækket det er, og derudover om hvor tykt, massivt og udbredt det er.

Læs mere: Grundlæggende om grundvand

Landskabets topografi er også vigtig for grundvandets strømning. Mens jordarterne bestemmer, hvor hurtigt vandet løber, bestemmer topografien i stor udstrækning, hvor det løber hen. Hvis området er kuperet, vil vandet søge ned til der, grundvandspejlet ligger lavest, typisk en sø eller et vandløb. Er der fladt, vil vandet i højere grad blive, hvor det er.

Danmarks grundvandsmagasiner

Det meste af Danmark har en eller anden form for grundvandsreserve, som kan forekomme i forskellige typer magasiner. Et grundvandsmagasin er defineret ved et afgrænset, rumligt område mættet med fersk grundvand. Magasinerne kan være mere eller mindre sammenhængende afhængigt af, hvilke geologiske lag der er i området, og hvordan de er udbredt i undergrunden. Selvom der er et stort område med sandet undergrund, kan det bestå af flere enkelte magasiner, hvis der for eksempel går et lerlag på tværs.

I Vestjylland, hvor undergrunden generelt er mere homogen og sanddomineret end i resten af landet, er grundvandsmagasinerne generelt store og sammenhængende. I resten af landet, hvor geologien har tendens til at være lidt mere blandet, er magasinerne delt mere op.

Hvis der ligger et lerlag på tværs af vandets strømning, vil det blive standset. Da der med tiden kommer nyt vand ned fra oven, vil vandet hurtigt ophobe sig oven på lerlaget og derfor begynde at strømme mod siderne eller samle sig i lavninger i lerlaget.

De hængende magasiner er særligt udbredte i områder med lag af moræneler, som især dominerer det østlige Danmark. (Illustration: GEUS)

Hvis lerlaget ligger over den mættede zone, vil vandet i lavningerne danne et lokalt grundvandsmagasin, og der opstår en slags underjordisk lerskål fuld af vand, selvom lagene udenom er umættede. Det kalder man også et hængende grundvandsmagasin eller hængende grundvandspejl.

Man kan godt indvinde vand fra de hængende magasiner, men da de er en indesluttet enhed, der ikke rigtig har forbindelse til resten af grundvandet, kan de hurtigt løbe tør. Derudover vil vandet ofte være ret 'ungt', fordi det ikke er rejst ret langt fra overfladen, modsat vandet i de dybere magasiner. Derfor har det ikke været udsat for ret mange af de kemiske og biologiske processer, som er med til at fraskille og nedbryde skadelige stoffer på vandets vej ned gennem jorden. De hængende grundvandsmagasiner har derfor højere risiko for at indeholde større koncentrationer af for eksempel pesticider og nitrat, end vandet fra de større, dybereliggende grundvandsmagasiner. Kort fortalt - jo ældre vand, des længere har det rejst gennem jordlagene, og des mere filtreret og rent er det blevet.

Udover at være delt op i større eller mindre dele er der også forskel på trykniveauet i magasinerne. Det kan have betydning for, hvordan man indvinder vandet derfra. Hvis vandet er nået ned i hovedgrundvandszonen, altså den mættede zone, men løber ind under et lerlag, kan det blive mast sammen af det nytilkomne vand, så det kommer under tryk, da vandet ikke kan slippe gennem leret. Hvis man borer ned i sådan et lag, vil boringen virke som en ventil, hvor grundvandet pludselig springer op som et springvand. Sådan et magasin kaldes 'artesisk'.

De steder, hvor et vandførende sand- eller gruslag derimod ikke er helt fyldt op med vand, men når delvist op i den umættede zone, kalder man frie magasiner. De er ikke under tryk, men vil typisk være mere følsomme for forurening. På grund af magasinets åbne top kan regnvand nemlig hurtigt sive ned gennem den umættede zone uden den store filtrering af hverken pesticider, nitrat eller andre potentielt skadelige stoffer.

Jordarter og grundvandsdannelse

Fordelingen af jordarter i en meters dybde i hele Danmark. Iskappens fremskred stoppede ved det, der i dag er den Jyske Højderyg, og det ses tydeligt på fordelingen af især moræneler og smeltevandssand (orange og røde farver). (Kort: GEUS)

Hvor hurtigt og hvor meget grundvand der dannes påvirkes også i høj grad af, hvad selve jordoverfladen består af. Som det første lag, regnen møder på sin vej ned gennem jorden, betyder det meget, om jordoverfladen er af ler eller sand. Her er kortet over fordelingen af de øverst liggende jordarter i Danmark også nyttigt.

Her kan man se, at overfladen i det østlige Danmark er domineret af moræneler, som er den jordart, der aflejres under gletsjere, og som er en blanding af sand, grus, ler og sten. Vestjyllands overflade består derimod næsten udelukkende af smeltevandssedimenter i form af sand og grus.

Faktisk går der en næsten lige linje gennem Jylland, kaldet hovedopholdslinjen, hvor isens fremmarch i istiderne standsede. Herfra og vestpå er der altså ikke blevet moset helt så meget rundt i lagene, så der er ikke blevet tilført de store mængder moræneler, man ser i Østdanmark.

På steder med meget sandet overflade, som Vestjylland, vil nedbøren meget hurtigt trænge ned i jorden og begynde turen mod grundvandsspejlet, hvor det selv bliver til nyt grundvand. Det betyder samtidig, at de øvre lag hurtigt bliver tørre igen efter et regnskyl, hvilket gør det svært for nogle planter at gro. De mere lerede overflader gør det sværere for vandet at infiltrere, og derfor går grundvandsdannelsen langsommere i de egne. Her har man til gengæld mere vand i de øverste jordlag i længere tid, hvilket giver bedre vilkår for planter og dyr. Det er dog kun til en vis grænse, at det er en fordel, da det også kan give oversvømmelser, når det regner. Her er de østlige dele af landet mere udsat, end vestjyderne er. Overordnet set.

Vestjysk overflod af grundvand

På grund af den sandede undergrund plus det faktum, at det er det område i Danmark, der modtager mest regn, er det i Vestjylland, der dannes mest grundvand om året. Selvom det kan svinge meget fra år til år, er der typisk væsentligt større grundvandsdannelse end på Sjælland.

Årsgennemsnittet for grundvandsdannelsen i Vestjylland er omkring 300 millimeter, hvor der på det meste af Sjælland typisk dannes omkring 100 millimeter om året eller mindre. Ingen af delene lyder nødvendigvis af meget, men hvis man tager et eksempel på et areal, måske en fodboldbane på 100 x 50 meter, giver det bedre mening. Det bliver nemlig til 500.000 liter vand på et år for en sjællandsk fodboldbane og op til to millioner liter for en jysk.

Dertil kommer, at der er stor forskel på, hvor meget vandet fylder over og under jorden. I undergrunden kan vandet kun ligge i porerummene mellem jordpartiklerne, så derfor vil den regn, der kun fylder én millimeter i en regnmåler, optage et langt større rum nede i jorden.

Ferskvand til saltvand

Grundvandet, som jo engang var regnvand, er ferskt. Men det er igen en sandhed med modifikationer, for jo længere ned i undergrunden det når, des mere salt bliver det. Der findes nemlig store saltaflejringer dybere nede i den danske undergrund, som efterhånden gør grundvandet salt.

Vandets kredsløb fra nedbør til grundvand og tilbage igen. Læs mere i artiklen 'Grundlæggende om grundvand'. (Illustration: Geoviden)

Læs også: 23-årig model holder styr på Danmarks vand
Saltaflejringerne stammer typisk fra mange millioner år gamle have, som med tiden er blevet inddampede, så kun saltet lå tilbage. Det er forskelligt, hvor dybt de ligger, nogle steder findes de i helt op til omkring 30 meters dybde, nogle steder skal man 300 meter eller længere ned. Når grundvandet når ned mod de salte lag, bliver det selv gradvist mere salt. Der er ikke en skarp overgang fra fersk- til saltvand, da begge dele fortynder hinanden i en overgangszone. Den overgangszone vil ofte være tæt på overfladen ved kysterne, hvor det salte havvand også trænger sig på, og inde midt på land, hvor ferskvandet har overtaget.

Selvom der er vand i porerummene hele vejen ned i undergrunden, er det altså kun en relativt lille del af det, vi kan udnytte, som hverken er for salt eller potentielt forurenet. Alt dette og mere til er vigtigt at kende til, når man skal anlægge en ny drikkevandsboring, men i lige så høj grad, når man skal finde ud af, hvordan man bedst beskytter grundvandet samtidig med, at man kan udnytte det på en bæredygtig måde.

# data[].attributes.attachment_link.title
Geologiske lag leder grundvandet på vej | Geoviden

# data[].attributes.attachment_link.description
Hvordan grundvandet er fordelt rundt omkring i landet afhænger i høj grad af, hvilken type jord der dominerer overfladen, og hvordan lagene nedefter er fordelt. Det kan man stille nogle grundregler op for. Selvom virkeligheden ofte viser sig at være mere kompliceret …

# data[].attributes.body
Hvilke jordlag er der på vej ned til grundvandet?

Grundvand starter som regn eller sne. Når det regner, siver vandet fra overfladen ned i jorden gennem de mange lag af sand, grus, ler og kalk, hvor det ophobes som grundvand. Hvor hurtigt det sker, varierer meget fra sted til sted, fordi hastigheden afhænger af undergrundens sammensætning.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Du bor på dit drikkevand

I Odense får vi alt vores drikkevand fra grundvandet. Man kan faktisk sige, at vi bor oven på vores drikkevand. Derfor har det stor betydning, hvad vi foretager os på jordoverfladen - og hvordan vi beskytter vandet under jorden. Det er nemlig det vand, vi skal drikke i fremtiden.

Hvad er grundvand?

Grundvand starter som regn eller sne. Når det regner, siver vandet fra overfladen ned i jorden gennem de mange lag af sand, grus, ler og kalk, hvor det ophobes som grundvand. Hvor hurtigt det sker, varierer meget fra sted til sted, fordi hastigheden afhænger af undergrundens sammensætning. For eksempel har vandet meget svært ved at trænge igennem ler, mens det til gengæld siver hurtigt gennem sand.

I Odense er grundvandet gennemsnitligt cirka 30-40 år om at nå ned gennem jorden. Andre steder i verden kan det tage helt op til 10.000 år.

Undergrunden er ikke tæt. Den består af en hel masse mikroskopiske korn af sand og ler. Mellem alle disse små korn er der hulrum, fordi de har forskellig form og størrelse. Det er i disse bittesmå hulrum, som vandet kan bevæge sig i og hobe sig op i. På den måde minder undergrunden lidt om en badesvamp, der kan blive fyldt med vand.

I fare for at blive forurenet

Det er ikke kun vand, der siver ned gennem jorden. Det gør stoffer som sprøjtegifte, benzinrester og gødning også, når vi bruger dem på jorden. Det betyder, at grundvandet er i fare for at blive forurenet - og derfor er det afgørende at beskytte grundvandet, hvis vi også vil kunne drikke rent vand fra hanen i fremtiden.

Samtidig er vi opmærksomme på ikke at introducere nye problemer, hvor grundvandet kommer i fare for at blive forurenet af naturlige giftstoffer fra planter.

Sådan beskytter vi grundvandet

I VandCenter Syd er det én af vores mærkesager at beskytte grundvandet. Vi arbejder bl.a. med at plante skov og lave aftaler med landmænd for at beskytte jorden mod forurening. Du kan også selv beskytte grundvandet ved fx at købe økologisk og undgå sprøjtemidler i din have.

# data[].attributes.attachment_link.description
I Odense får vi alt vores drikkevand fra grundvandet. Man kan faktisk sige, at vi bor oven på vores drikkevand. Derfor har det stor betydning, hvad vi foretager os på jordoverfladen - og hvordan vi beskytter vandet under jorden. Det er nemlig det vand, vi skal drikke i fremtiden.

# data[].attributes.attachment_link.description
I Landbrug & Fødevarer arbejder vi for et sundt vandmiljø. Bliv klogere på, hvordan landbruget påvirker vandmiljøet og meget mere.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Landbrug & Fødevarer arbejder for et rent vandmiljø i samspil med fortsat rentabel landbrugsdrift i Danmark.

Landbrug & Fødevarer arbejder for, at vi får et godt vandmiljø i Danmark gennem indsatser med dokumenteret miljøeffekt og på en måde, der sikrer en stærk landbrugsproduktion i vækst.

Danske landmænd har i årtier arbejdet hårdt for at forbedre vandmiljøet. Blandt andet er kvælstofudledningen halveret siden starten af 1990'erne. Der er fortsat stor opbakning til at arbejde for det gode vandmiljø, men politikere må ikke pålægge landmænd indsatser, som ikke fører til miljøforbedring. Vi er imod symbolpolitiske indsatser og lovgivning uden fagligt belæg.

Landbrug & Fødevarer arbejder for at sikre, at myndighedernes vandplaner hviler på et solidt, fagligt grundlag.

Rammerne for indsatserne skal ligge fast, så landbruget har mulighed for at tænke fremad uden frygt for pludselige ændringer i rammevilkårene.

Danske landmænd er dygtige til at passe på næringsstofferne. Planterne gødes efter behov og på de optimale tidspunkter, hvilket minimerer tabet fra marken til vandmiljøet. Derfor mener Landbrug & Fødevarer, at indsatser så vidt muligt bør lægges uden for dyrkningsfladen, hvor der vil være størst effekt.

Indsatserne skal fastlægges i samspil med lokale interessenter, så vi vandområde for vandområde vælger de mest effektive måder at nå det gode vandmiljø, samtidig med at vi sikrer muligheden for fortsat rentabel landbrugsproduktion i Danmark.

Dansk landbrug producerer produkter af høj kvalitet med et dokumenteret lavt klimaaftryk. Det skal vi blive ved med - af hensyn til miljøet, klimaet, forbrugerne og den danske økonomi.

# data[].attributes.attachment_link.description
Landbrug & Fødevarer arbejder for et rent vandmiljø i samspil med fortsat rentabel landbrugsdrift i Danmark.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Hvert år bliver der fundet rester af pesticidstoffer i grundvandet. Siden 2016 er antallet af forurenede drikkevandsboringer fordoblet, og vi finder nu pesticidstoffer i mere ned halvdelen af dem. 13 procent af kontrollerne har et indhold af pesticidstoffer over grænseværdien.

Inden vandet løber ud af din vandhane, er det dog blevet behandlet, og du kan være sikker på, at det lever op til de kvalitetskrav, der er fastsat i vores lovgivning.

Pesticider i grundvandet

I dag er 75 procent af det øvre grundvand i dybden 0-20 meter forurenet. 40 procent af det øvre grundvand er forurenet over grænseværdien.

Forureningen er aktivstoffer i pesticider fra det konventionelle landbrug og fra blandt andet bundmaling til både, træbeskyttelse, maling og håndsprit. Dog er data om brugen af de sidstnævnte midler sparsomme. Herunder mange tons, der er anvendt gennem årene.

Der findes gode data for det konventionelle landbrugs forbrug. Mere end halvdelen af Danmarks samlede areal sprøjtes med kemiske pesticider, og landbruget står for 98-99 pct. af det samlede forbrug. Alene i 2020-2021 sprøjtede man i gennemsnit 1,12 kilo aktivstof per hektar ud på i alt to millioner hektar jord.

Fra juli 2022 og et år frem fandt man 48 forskellige pesticidstoffer i vandværkernes kontroller. Pesticidstofferne, som vi finder i grundvandet i dag, har været på vej ned gennem jordlagene over en årrække. Selvom der bliver forsket i pesticidstoffernes påvirkning, har eksperterne stadig kun en begrænset viden om nutidens pesticiders skadelige virkninger på mennesker og miljø.

Kilde: GEUS, DN og Danva.

# data[].attributes.attachment_link.title
Rent grundvand - Økologisk Landsforening

# data[].attributes.attachment_link.description
Vi skal passe på vores grundvand i Danmark. Derfor skal du vælge økologien, som ikke bruger pesticider i produktionen og derfor sikre renere grundvand.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Lex.dk er Danmarks nationalleksikon. Sitet er frit tilgængeligt for alle og indeholder opslagsværkerne Den Store Danske, Trap Danmark og en række specialværker som Dansk Biografisk Leksikon, Dansk Kvindebiografisk Leksikon, Danmarks Oldtid, Danmarkshistorien, Gyldendals Teaterleksikon, Symbolleksikon og Historien om Børnelitteratur. Lex.dk er med flere end 230.000 artikler og ca. 1,5 mio. månedlige besøg Danmarks største site for forskningsformidling.

Institutioner eller virksomheder må kun kopiere fra lex.dk, hvis de har indgået aftale med Copydan Tekst & Node, og kun inden for de rammer, der er nævnt i aftalen.

Leksikonets artikler er skrevet af danske forskere og andre fagpersoner, og selvom redaktionen og de fagansvarlige har gjort deres bedste for at sikre nøjagtigheden og pålideligheden af indholdet, kan der være fejl og mangler. Redaktionen opfordrer brugere, der opdager fejl eller mangler, til at komme med forslag i den enkelte artikel til udbedring af disse.

Det fremgår, hvem der er forfattere til de enkelte artikler, og der er i artiklernes versionshistorik adgang til at se, hvem der har skrevet hvad, hvornår.

Indholdet på lex.dk bør ikke betragtes som erstatning for specifik, professionel rådgivning af fx juridisk eller medicinsk karakter. Foreningen lex.dk påtager sig intet ansvar for eventuelle skader, tab eller ulemper, der opstår som følge af brugen af informationer på lex.dk.

# data[].attributes.attachment_link.title
landbrugets forurening | lex.dk - Den Store Danske

# data[].attributes.attachment_link.description
Landbrug - forurening, Landbrugsdrift kan forurene omgivelserne; man skelner mellem gård- og markbidrag. Gårdbidraget er fx møddingvand og ensilagesaft, der løber ud i omgivelserne og er op til 80 gange mere forurenende end urenset husspildevand, målt som iltforbrugende organisk stof (se biokemisk iltforbrug). Kravene i vandmiljøplan I har reduceret denne forureningskilde væsentligt.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Lige nu gambles der med de kommende generationers ve og vel, og der er mere forurening på vej ned til de grundvandsmagasiner, der udgør rygraden i vores drikkevandsforsyning, skriver Lisbeth E. Knudsen.

Lisbeth E. Knudsen
Professor, Institut for Folkesundhedsvidenskab, Københavns Universitet

Dette indlæg er alene udtryk for skribentens egen holdning. Alle indlæg hos Altinget skal overholde de presseetiske regler.

Forurening af grundvand med fremmedstoffer fra industri og landbrug giver os et miljøproblem. Men det er også et sundhedsproblem, hvis der er tale om koncentrationer, som er farlige for mennesker - især sårbare som gravide kvinder, ældre og børn samt for miljøet.

Hvor bekymrede skal vi være, når der bliver fundet giftige stoffer i vores grundvand? Der er nye fund af pesticider over grænseværdien i vores grundvand - og nogle steder er fundene så store, at det kan være skadeligt for mindre børn. Det viser foreløbige resultater af Miljøministeriets seneste massescreening af grundvandet, hvis fulde resultat præsenteres i foråret.

Der er tale om tre rester fra sprøjtemidler i landbruget, som ikke har været tilladt i Danmark i over ti år - og to fund af stoffet LM6 er så høje, at de for små børn overstiger, hvad der er sundhedsmæssigt acceptabelt.

Det har fået Miljøstyrelsen til at bede vandforsyningerne om at undersøge, om disse stoffer også er i vores grundvand fremover. Og samtidig skal de 17 kommuner, hvor der er gjort fund, og deres nabokommuner undersøge sagen hurtigst muligt.

Derudover er der to stoffer, der er fundet i vores grundvand, som i øjeblikket er på manges læber - henholdsvis pesticidet glyphosat og flourstofferne PFAS.

Glyphosat er aktivstoffet i sprøjtemidlet roundup, som er det mest brugte ukrudtsmiddel i landbruget. PFAS er en gruppe fluorholdige stoffer, som i mange år er blevet brugt som overfladeaktive stoffer i emballage og i brandskum. Sidste år blev det fundet i spildevand og i drikkevandet flere steder samt i kød i Korsør Kommune. Det kan have en række negative helbredseffekter og mistænkes for blandt andet at være kræftfremkaldende.

I den forbindelse sætter vi i den kommende temadebat på Altinget Miljø fokus på grundvandet, når vi spørger politikere, aktører og forskere:

Hvad er det for nogle problemer, vi står overfor med vores grundvand?

Skal vi være bekymrede, når vi finder disse potentielt farlige stoffer i grundvandet?

Hvad skal vi gøre for at komme problemet til livs?

Om temadebatter:
Altingets temadebatter deltager en række aktører, som skriver debatindlæg om aktuelle emner.

Alle indlæg er alene udtryk for skribenternes holdning, og indlæg i Altinget skal overholde de presseetiske regler.

Debatindlæg kan sendes til lukas@altinget.dk.

Vi er blevet bedre til at få øje på stofferne

Det toksikologiske koncept bygger i stort omfang på data fra dyreforsøg og cellekulturer, hvor resultater af studier kan fastsætte de koncentrationer, hvor der ses skadelige effekter. Med anvendelse af sikkerhedsfaktorer bestemmes maksimalt tilladelige koncentrationer for enkeltstoffer, som udgør grænseværdier.

For pesticider opereres også med en maksimal grænseværdi ud fra et EU-direktiv på 0,1 mikrogram per liter for fund af forskellige pesticidrester i drikkevand. Denne grænseværdi kan kritiseres, da den ikke tager forbehold for de forskellige stofklassers toksicitet. Det er problematisk på grund af de synergetiske effekter. Da stofferene kan vekselvirke, vil selv lave koncentrationer af mange stoffer udgøre en risiko - eller den såkaldte cocktaileffekt.

Med vores muligheder for at analysere for mange kemiske stoffer på én gang og i lave koncentrationer er blevet bedre, og vi bliver i stigende grad opmærksomme på flere forureninger i flere områder af Danmark.

De kemikalier, som er fundet i grundvandet, er fortrinsvis pesticider fra landbrug og fra byområder. Det er i høj grad stoffer, som i dag er forbudt, fordi de er giftige. Dog er der også forureninger fra industrier, som har produceret eller benyttet kemikalier, og udledt spildevand uden at rense det op. De gammelkendte forureninger er typisk tungmetaller, for eksempel bly fra akkumulatorindustri, og opløsningsmidler for eksempel klorerede forbindelser fra renserier.

Ideelt set bør der kun være 'naturligt' forekommende mineraler og smagsstoffer i grundvandet, og selv de kan udgøre en risiko. Det gælder for eksempel arsen og nikkel, der findes i relativt høje koncentrationer i grundvandet visse steder.

Det er fortidens syndere, vi finder i dag

Rent drikkevand baseret på upåvirket grundvand har været et kendetegn for dansk vandforsyning. De stigende fund af flere forskellige fremmedstoffer i grundvandet fører til lukning af forsyninger og bekymring i befolkningen.

Befolkningen er henvist til at stole på vandværkernes håndtering af overskridelser af grænseværdier. Dog får vandværkerne i nogle tilfælde dispensationer fra myndighederne for overskridelser af grænseværdierne, hvilket ikke altid befordrer tilliden, som vi kan se i presseomtaler af sager med pesticider på Nordfyn og i Nordjylland.

De fleste pesticider, som findes i dag, er fortidens syndere, som nu er forbudt at anvende, da de har vist sig farlige for mennesker og miljø. Men der forekommer også stoffer, der stammer fra godkendte pesticider, for eksempel nedbrydningsprodukter fra svampemidler der anvendes i korn.

En særlig udfordring er forureninger fra blandt andet øvelser med brug af brandskum med indhold af det persistente stof PFOS, som er fundet i blandt andet Korsør, Odense og Mølleåen samt Thyborøn. PFOS påvirker blandt andet evnen til at få raske børn, samt leverfunktion og immunforsvar, hvilket skaber stor bekymring omkring konsumering af egen opdrættet dyrehold, hjemmedyrkede afgrøder og æg samt fisk fanget i berørte vandområder.

Lige nu gambles der med de kommende generationers ve og vel, hvilket de seneste fund af nedbrydningsproduktet ML6, der overskrider tålegrænsen for børn, viser.
Lisbeth E. Knudsen, professor, Institut for Folkesundhedsvidenskab, Københavns Universitet

Vi kan risikere, at vandboringer lukkes

Det vigtigste, vi kan gøre for at komme problemet til livs, er at stoppe udledningen af farlige kemikalier.

Mere forudgående undersøgelser af produkter, som kommer på markedet, samt kontrol af vandforsyninger, er nødvendige muligheder. Og i værste fald må vandboringer lukkes, og vi kan blive nødt til at finde andre kilder.

Øget rensning af drikkevand for miljøfremmede stoffer er en sidste mulighed, da en række påviste stoffer i grundvandet har vist sig meget vanskelige at rense. Øget rensning er derfor som regel dyrt, kan fjerne gavnlige stoffer i vandet, stiller større krav til betjening og øger energi- og materialeforbruget.

Derfor handler det om at få gennemført en effektiv beskyttelse af de områder, hvor grundvand oppumpes for at ende som rent drikkevand.

Usikkerheden må komme folkesundheden og miljøet til gode. Vi bør i langt større udstrækning anlægge et forsigtighedsprincip omkring håndteringen af kemikalier som pesticider, der årligt i store mængder udspredes i vores omgivelser.
Lisbeth E. Knudsen, professor, Institut for Folkesundhedsvidenskab, Københavns Universitet

Der er mere forurening på vej i vores grundvand

De seneste fund af pesticider i aktive drikkevandsboringer viser på landsplan, at over halvdelen af disse indeholder rester af pesticider. Undersøgelser af det terrænnære grundvand viser en fundprocent på over 70 procent, hvor næsten halvdelen overskrider grænseværdien for drikke og grundvand.

Meget alarmerende, fordi det jo viser, at der er mere forurening på vej ned til de grundvandsmagasiner, der udgør rygraden i vores drikkevandsforsyning.

Vi savner viden om, hvilken effekt de efterhånden mange påviste kemikalier i grundvand og drikkevand på sigt kan få på folkesundheden og i naturen. Vi skal her huske på, at grundvandet udgør en delmængde af det samlede vandkredsløb, så forurenes grundvandet med stoffer der nedbrydes langsomt, så havner den forurening før eller senere også i overfladevand og i levende organismer.

Lige nu gambles der med de kommende generationers ve og vel, hvilket de seneste fund af nedbrydningsproduktet ML6, der overskrider tålegrænsen for børn, viser.

Derfor er der ingen vej udenom - usikkerheden må komme folkesundheden og miljøet til gode. Vi bør i langt større udstrækning anlægge et forsigtighedsprincip omkring håndteringen af kemikalier som pesticider, der årligt i store mængder udspredes i vores omgivelser.

I første omgang handler det om at få en bedre beskyttelse af de områder, hvor vi henter vores drikkevand. Dernæst handler det om også at sikre miljø og natur i bredere forstand. Endeligt bør vores viden omkring kemiske stoffers opførsel og skadevirkning i miljøet forbedres.

Politik har aldrig været vigtigere

Få GRATIS nyheder fra Danmarks største politiske redaktion

Walter Brüsch

Politisk rådgiver, geologi, grundvand og sprøjtegift, Danmarks Naturfredningsforening

Cand. scient. i geologi (Københavns Universitet)

Annette Plesner

Klinisk seniorforsker, Københavns Universitetshospital, Rigshospitalet

Msc., ph.d. i biokemi og molekylær biologi (Københavns Uni. 2000)

Forurening af grundvand med fremmedstoffer fra industri og landbrug giver os et miljøproblem. Men det er også et sundhedsproblem, hvis der er tale om koncentrationer, som er farlige for mennesker - især sårbare som gravide kvinder, ældre og børn samt for miljøet.

Hvor bekymrede skal vi være, når der bliver fundet giftige stoffer i vores grundvand? Der er nye fund af pesticider over grænseværdien i vores grundvand - og nogle steder er fundene så store, at det kan være skadeligt for mindre børn. Det viser foreløbige resultater af Miljøministeriets seneste massescreening af grundvandet, hvis fulde resultat præsenteres i foråret.

Der er tale om tre rester fra sprøjtemidler i landbruget, som ikke har været tilladt i Danmark i over ti år - og to fund af stoffet LM6 er så høje, at de for små børn overstiger, hvad der er sundhedsmæssigt acceptabelt.

Det har fået Miljøstyrelsen til at bede vandforsyningerne om at undersøge, om disse stoffer også er i vores grundvand fremover. Og samtidig skal de 17 kommuner, hvor der er gjort fund, og deres nabokommuner undersøge sagen hurtigst muligt.

Derudover er der to stoffer, der er fundet i vores grundvand, som i øjeblikket er på manges læber - henholdsvis pesticidet glyphosat og flourstofferne PFAS.

Glyphosat er aktivstoffet i sprøjtemidlet roundup, som er det mest brugte ukrudtsmiddel i landbruget. PFAS er en gruppe fluorholdige stoffer, som i mange år er blevet brugt som overfladeaktive stoffer i emballage og i brandskum. Sidste år blev det fundet i spildevand og i drikkevandet flere steder samt i kød i Korsør Kommune. Det kan have en række negative helbredseffekter og mistænkes for blandt andet at være kræftfremkaldende.

I den forbindelse sætter vi i den kommende temadebat på Altinget Miljø fokus på grundvandet, når vi spørger politikere, aktører og forskere:

Hvad er det for nogle problemer, vi står overfor med vores grundvand?

Skal vi være bekymrede, når vi finder disse potentielt farlige stoffer i grundvandet?

Hvad skal vi gøre for at komme problemet til livs?

Om temadebatter:
Altingets temadebatter deltager en række aktører, som skriver debatindlæg om aktuelle emner.

Alle indlæg er alene udtryk for skribenternes holdning, og indlæg i Altinget skal overholde de presseetiske regler.

Debatindlæg kan sendes til lukas@altinget.dk.

Vi er blevet bedre til at få øje på stofferne

Det toksikologiske koncept bygger i stort omfang på data fra dyreforsøg og cellekulturer, hvor resultater af studier kan fastsætte de koncentrationer, hvor der ses skadelige effekter. Med anvendelse af sikkerhedsfaktorer bestemmes maksimalt tilladelige koncentrationer for enkeltstoffer, som udgør grænseværdier.

For pesticider opereres også med en maksimal grænseværdi ud fra et EU-direktiv på 0,1 mikrogram per liter for fund af forskellige pesticidrester i drikkevand. Denne grænseværdi kan kritiseres, da den ikke tager forbehold for de forskellige stofklassers toksicitet. Det er problematisk på grund af de synergetiske effekter. Da stofferene kan vekselvirke, vil selv lave koncentrationer af mange stoffer udgøre en risiko - eller den såkaldte cocktaileffekt.

Med vores muligheder for at analysere for mange kemiske stoffer på én gang og i lave koncentrationer er blevet bedre, og vi bliver i stigende grad opmærksomme på flere forureninger i flere områder af Danmark.

De kemikalier, som er fundet i grundvandet, er fortrinsvis pesticider fra landbrug og fra byområder. Det er i høj grad stoffer, som i dag er forbudt, fordi de er giftige. Dog er der også forureninger fra industrier, som har produceret eller benyttet kemikalier, og udledt spildevand uden at rense det op. De gammelkendte forureninger er typisk tungmetaller, for eksempel bly fra akkumulatorindustri, og opløsningsmidler for eksempel klorerede forbindelser fra renserier.

Ideelt set bør der kun være 'naturligt' forekommende mineraler og smagsstoffer i grundvandet, og selv de kan udgøre en risiko. Det gælder for eksempel arsen og nikkel, der findes i relativt høje koncentrationer i grundvandet visse steder.

Det er fortidens syndere, vi finder i dag

Rent drikkevand baseret på upåvirket grundvand har været et kendetegn for dansk vandforsyning. De stigende fund af flere forskellige fremmedstoffer i grundvandet fører til lukning af forsyninger og bekymring i befolkningen.

Befolkningen er henvist til at stole på vandværkernes håndtering af overskridelser af grænseværdier. Dog får vandværkerne i nogle tilfælde dispensationer fra myndighederne for overskridelser af grænseværdierne, hvilket ikke altid befordrer tilliden, som vi kan se i presseomtaler af sager med pesticider på Nordfyn og i Nordjylland.

De fleste pesticider, som findes i dag, er fortidens syndere, som nu er forbudt at anvende, da de har vist sig farlige for mennesker og miljø. Men der forekommer også stoffer, der stammer fra godkendte pesticider, for eksempel nedbrydningsprodukter fra svampemidler der anvendes i korn.

En særlig udfordring er forureninger fra blandt andet øvelser med brug af brandskum med indhold af det persistente stof PFOS, som er fundet i blandt andet Korsør, Odense og Mølleåen samt Thyborøn. PFOS påvirker blandt andet evnen til at få raske børn, samt leverfunktion og immunforsvar, hvilket skaber stor bekymring omkring konsumering af egen opdrættet dyrehold, hjemmedyrkede afgrøder og æg samt fisk fanget i berørte vandområder.

Lige nu gambles der med de kommende generationers ve og vel, hvilket de seneste fund af nedbrydningsproduktet ML6, der overskrider tålegrænsen for børn, viser.
Lisbeth E. Knudsen, professor, Institut for Folkesundhedsvidenskab, Københavns Universitet

Vi kan risikere, at vandboringer lukkes

Det vigtigste, vi kan gøre for at komme problemet til livs, er at stoppe udledningen af farlige kemikalier.

Mere forudgående undersøgelser af produkter, som kommer på markedet, samt kontrol af vandforsyninger, er nødvendige muligheder. Og i værste fald må vandboringer lukkes, og vi kan blive nødt til at finde andre kilder.

Øget rensning af drikkevand for miljøfremmede stoffer er en sidste mulighed, da en række påviste stoffer i grundvandet har vist sig meget vanskelige at rense. Øget rensning er derfor som regel dyrt, kan fjerne gavnlige stoffer i vandet, stiller større krav til betjening og øger energi- og materialeforbruget.

Derfor handler det om at få gennemført en effektiv beskyttelse af de områder, hvor grundvand oppumpes for at ende som rent drikkevand.

Usikkerheden må komme folkesundheden og miljøet til gode. Vi bør i langt større udstrækning anlægge et forsigtighedsprincip omkring håndteringen af kemikalier som pesticider, der årligt i store mængder udspredes i vores omgivelser.
Lisbeth E. Knudsen, professor, Institut for Folkesundhedsvidenskab, Københavns Universitet

Der er mere forurening på vej i vores grundvand

De seneste fund af pesticider i aktive drikkevandsboringer viser på landsplan, at over halvdelen af disse indeholder rester af pesticider. Undersøgelser af det terrænnære grundvand viser en fundprocent på over 70 procent, hvor næsten halvdelen overskrider grænseværdien for drikke og grundvand.

Meget alarmerende, fordi det jo viser, at der er mere forurening på vej ned til de grundvandsmagasiner, der udgør rygraden i vores drikkevandsforsyning.

Vi savner viden om, hvilken effekt de efterhånden mange påviste kemikalier i grundvand og drikkevand på sigt kan få på folkesundheden og i naturen. Vi skal her huske på, at grundvandet udgør en delmængde af det samlede vandkredsløb, så forurenes grundvandet med stoffer der nedbrydes langsomt, så havner den forurening før eller senere også i overfladevand og i levende organismer.

Lige nu gambles der med de kommende generationers ve og vel, hvilket de seneste fund af nedbrydningsproduktet ML6, der overskrider tålegrænsen for børn, viser.

Derfor er der ingen vej udenom - usikkerheden må komme folkesundheden og miljøet til gode. Vi bør i langt større udstrækning anlægge et forsigtighedsprincip omkring håndteringen af kemikalier som pesticider, der årligt i store mængder udspredes i vores omgivelser.

I første omgang handler det om at få en bedre beskyttelse af de områder, hvor vi henter vores drikkevand. Dernæst handler det om også at sikre miljø og natur i bredere forstand. Endeligt bør vores viden omkring kemiske stoffers opførsel og skadevirkning i miljøet forbedres.

# data[].attributes.attachment_link.title
Forsker: Der er sandsynligvis mere forurening på vej ned i vores grundvand. Så det er på tide at sætte skub på beskyttelsen

# data[].attributes.attachment_link.description
Lige nu gambles der med de kommende generationers ve og vel, og der er mere forurening på vej ned til de grundvandsmagasiner, der udgør rygraden i vores drikkevandsforsyning, skriver Lisbeth E. Knudsen. Lisbeth E. KnudsenProfessor, Institut for Folkesundhedsvidenskab, Københavns Universitet Dette indlæg er alene udtryk for skribentens egen holdning.

# data[].attributes.headline
MDB forsuring af havene med næringsstoffer

# data[].attributes.subject
MDB forsuring af havene med næringsstoffer

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Hvert år forurener vi det danske havmiljø med unaturligt store mængder af næringsstoffer i form af især fosfor og kvælstof. Og via spildevand, vandløb og luften forurener vi havet med menneskeskabte, kemiske stoffer.

I EU alene er der over 150.000 forskellige kemiske stoffer i omløb, som kan havne i havet. Mange er giftige, hormonforstyrrende, kræftfremkaldende eller har andre skadelige virkninger.

De fleste af de kemiske stoffer, der kan havne i havet, er persistente. Det vil sige, at de nedbrydes og forsvinder meget, meget langsomt, og dermed kan de nå at gøre skade i mange år frem, når de først er endt i miljøet. Eksempelvis sprøjtegifte, der er direkte skabt til at have biologisk skadevirkning (de slår insekter, svampe og ukrudt ihjel), er dårlige for havmiljøet.

Men for mange af stofferne gælder det, at vi ved for lidt om det enkelte stofs virkning og dets udbredelse i miljøet. Hertil kommer så den samlede virkning af mange skadelige stoffers tilstedeværelse i miljøet - den såkaldte cocktaileffekt.

Forskningen tyder dog på, at cocktaileffekten skader arter og økosystemer ved langt lavere koncentrationer end det enkelte stof alene. Havet forurenes af næringsstoffer og kemiske stoffer.

Plast i havet er et stigende problem

I de senere år har vi registreret plast i maven på næsten alle de havfugle, der er blevet undersøgt for plast i maven, samt hver fjerde undersøgte fisk.

Og de kemikalier, der frigives fra plasten, viser sig desuden - i laboratorieforsøg - at reducere iltproduktionen hos havets mest almindelige iltproducerende bakterier.

Det kan få vidtrækkende økologiske følger, da et varmere hav i forvejen ikke kan indeholde så meget ilt.
Læs mere om plast i havet her

Stigende problemer med kviksølv, flourstoffer og dioxin

I Danmark er der målt overskridelser af de tilladte grænseværdier i miljøet, i fisk eller andre havdyr for bl.a. kviksølv, bromerede flammehæmmere (PBDE), organiske flourstoffer (PFOS) og stoffet benz(a)pyren.

Og endda i stigende grad for kviksølv i muslinger nogle steder og overskridelser i fisk af PBDE overalt.

Dioxin, der især stammer fra affaldsforbrænding, er tilsvarende et stigende problem i hele Østersøen, som gør østersølaks uegnede som menneskeføde.
Læs også: Sådan minimerer du dit indtag af dioxin gennem maden
I havets organismer og i selve havbunden kan man lokalt finde mange eksempler på for højt indhold af organiske, miljøfarlige stoffer som for eksempel PAH'er (fra afbrænding af kul, olie og træ, udstødningsgas fra biler, udledning fra kraftvarmeværker, affaldsforbrændingsanlæg og en lang række industrielle processer).

Og af hormonforstyrrende stoffer som TBT (fra nu forbudt skibsmaling), der gør havsnegle tvekønnede. Når først disse stoffer ender i miljøet, vil de være der i mange år, da de nedbrydes meget langsomt.

Havmiljøet er under pres

Iltsvind, forurening og bundtrawling har medvirket til, at ingen danske havområder kan opfylde EU's mål om god miljøtilstand i 2020.

95 procent af undersøgte havfugle har plast i maven. Og i 20-30 procent af fiskene og fire ud af fem blåmuslinger finder vi plast.

Dioxin i Østersøen gør, at østersølaks ikke lever op til EU-standarder for fødevarer.

Forurening skal begrænses ved kilden

Nordsølandene Belgien, Danmark, Frankrig, Tyskland, Irland, Luxembourg, Holland, Norge og Sverige besluttede i 1995 i Esbjerg, at forureningen i Nordsøen senest i 2020 skulle nedbringes til et niveau tæt på nul for menneskeskabte, syntetiske stoffer og til naturlige niveauer for naturligt forekommende stoffer som tungmetaller.

Dette såkaldte generationsmål blev senere adopteret af EU og i havkonventionerne, men indsatserne halter bagefter.

På det seneste har Danmark - efter massiv kritik fra miljøorganisationerne - i Havstrategi II besluttet, at vi inden 2021 skal have fundet kilderne til de stoffer, som hindrer opfyldelse af målene for det danske havmiljø.

I forlængelse heraf skal vi have revideret tilladelser og godkendelser. Det er den mest markante målsætning på området i mange år.

Målet må naturligvis være, at det danske havmiljø bliver screenet for alle de relevante miljøfarlige stoffer, og at de begrænses ved kilderne til forurening, hvis de overskrider gældende grænseværdier eller viser stigende tendens.

Det gælder også udsivning af miljøfarlige stoffer fra gamle affaldspladser nær kyster og vandløb samt udledning af spildevand fra byerne, som indeholder rester af medicin både fra hospitaler og husholdninger.

Der skal også sættes markant ind for at udbygge vores viden om cocktaileffekten. Og indtil da må vi bruge forsigtighedsprincippet over for udledning af miljøfarlige stoffer.

Ordbog over forurenende stoffer i havet

Bromerede flammehæmmere tilsættes plast, skum og tekstiler for at forhindre brand i f.eks. computere og fjernsyn. Flammehæmmerne kan med tiden frigives og ophobes i miljøet. De mistænkes for at være fosterskadende og hormonforstyrrende. Læs mere om bromerede flammehæmmere hos Miljøstyrelsen.

Organiske flourstoffer bruges til at gøre materialer fedt- og vandafvisende. Stofferne er svært nedbrydelige, og nogle af dem ophobes i dyr og mennesker. Flere af stofferne er mistænkt for at være hormonforstyrrende, kræftfremkaldende og skadelige for immunforsvaret. Læs mere om organiske flourstoffer hos Miljøstyrelsen.

Kviksølv er en af de farligste, naturligt forekommende miljøgifte, der findes, og der skal arbejdes, både i Danmark, EU og internationalt på at få så omfattende begrænsninger som muligt, herunder både forbud mod anvendelse og eksport for at minimere udslippene på global basis. Læs mere om kviksølv hos Miljøstyrelsen.

Dioxin er klorholdige giftstoffer som bl.a. er hormonforstyrrende og kræftfremkaldende. Dioxin nedbrydes meget langsomt og ophobes i fedtvæv. Det forekommer derfor i fedtholdige animalske produkter og fisk, fx laks, og opkoncentreres op gennem fødekæden. Dioxin dannes ved forbrændingsprocesser og forskellige industrielle processer.

TBT (tributylin) er meget giftigt for havlevende organismer og blev fra 1960'-erne og frem til 2008 brugt i bundmaling til skibe for at holde dem fri muslinger, rurer og alger.

# data[].attributes.attachment_link.title
Forurening af havet - Danmarks Naturfredningsforening

# data[].attributes.attachment_link.description
Hvert år forurener vi det danske havmiljø med unaturligt store mængder af næringsstoffer i form af især fosfor og kvælstof. Og via spildevand, vandløb og luften forurener vi havet med menneskeskabte, kemiske stoffer. I EU alene er der over 150.000 forskellige kemiske stoffer i omløb, som kan havne i havet.