# data[].attributes.body
1970:

Les característiques més buscades en els anuncis del 1970 són l’experiència i també la joventut dels candidats. Les tasques que el candidat haurà de desenvolupar estan clarament definides, les feines valoren que el treballador realitzi aquestes tasques de manera correcta. És el reflex d’una societat determinada, on les possibilitats d’estudiar no estaven tan diversificades com actualment. Es valoren els coneixements sobre l’àmbit professional demandat que segurament s’assolien en estudis de curta durada (motiu pel qual  es reclama candidats molt joves). És per això que l’experiència en el sector està molt ben valorada, i en definitiva era la que determinava l’aprenentatge en la professió.

1990:

20 anys més tard apreciem que en els perfils professionals buscats hi ha molta més demanda de coneixement d’informàtica i idiomes, a part dels coneixements propis de la professió concreta. L’evolució tecnològica i l’obertura del país a l’exterior demana nous perfils professionals, on no només són imprescindibles uns coneixements professionals, si no que es busca gent que s’hagi format en altres disciplines complementàries (informàtica i llengües estrangeres en aquest cas).

2017:

Es fa més referència en com es treballarà que en què es treballarà. Es dóna molta importància en la motivació, el treball en equip, i en el fet de formar part d’un projecte. Actualment el sistema educatiu cada vegada s’encamina més en destacar a l’alumne com la part principal del procés d’aprenentatge. La capacitat de treballar en equip, liderar tasques, i l’esforç individual per contribuir a objectius de grup esdevenen fonamentals per motivar els nostres alumnes a aprendre. Lògicament la tecnologia també marca una manera d’aprendre, així com la possibilitat que aquesta ens ofereix d’estar connectada a un món molt més global (d’aquí la importància dels idiomes).

# data[].attributes.body
Si em centro a comparar l'anunci del 1770 en què indica que es necessita "Patronista", amb el de 1990 que cerquen "Jefe taller Confección" amb els dos actuals (Mercadona i el de places en pràctiques) observo que els més antics donaven sous més alts, capacitat de promoció i es centraven en coneixements específics de la matèria i l'experiència. en els actuals, els sous són més baixos, es demanen més requisits a part dels propis de la feina (idiomes, experiència en ordinadors...), es garanteix una minima estabilitat que vindrà d'una aposta per l'empresa que avaluarà les teves competències socials i interpersonals i la teva "lleialtat" a l'empresa.

# data[].attributes.headline
Reflexió Alícia Arcalís sobre el vídeo: Redes ---- El sistema educatiu és anacrònic.Francament, estic totalment d'acord amb el que expressa el contingut d'aquest vídeo: què ensenyem, el paper de la creativitat, la preponderància dels C I (Coeficient intel·lectual) i, actualment, la proliferació de diagnòstics TDAH, l'evolució del què s'ha après des de la Prehistòria fins a la Revolució Industrial i la importància del canvi de paradigma educatiu...Aquest canvi/repensar l'escola i els sistemes educatius en general, que tant costa d'implementar de manera generalitzada, estic d'acord que és vital per a les properes generacions. Com també ho és la concepció de l'article sobre La ment Disciplinada i el fet d'apostar més per desenvolupar estratègies pròpies de les diferents disciplines que no pas continuar amb el criteri de matèria i aprenentatges clàssics.M'ha agradat molt veure amb quin coneixement tant profund del que és l'Educació i la psicologia humana i de l'aprenentatge mostraven tant en Eduard Punset com en Ken Robinson i com de planera tornaven la conversa.

# data[].attributes.subject
Reflexió Alícia Arcalís sobre el vídeo: Redes ---- El sistema educatiu és anacrònic.Francament, estic totalment d'acord amb el que expressa el contingut d'aquest vídeo: què ensenyem, el paper de la creativitat, la preponderància dels C I (Coeficient intel·lectual) i, actualment, la proliferació de diagnòstics TDAH, l'evolució del què s'ha après des de la Prehistòria fins a la Revolució Industrial i la importància del canvi de paradigma educatiu...Aquest canvi/repensar l'escola i els sistemes educatius en general, que tant costa d'implementar de manera generalitzada, estic d'acord que és vital per a les properes generacions. Com també ho és la concepció de l'article sobre La ment Disciplinada i el fet d'apostar més per desenvolupar estratègies pròpies de les diferents disciplines que no pas continuar amb el criteri de matèria i aprenentatges clàssics.M'ha agradat molt veure amb quin coneixement tant profund del que és l'Educació i la psicologia humana i de l'aprenentatge mostraven tant en Eduard Punset com en Ken Robinson i com de planera tornaven la conversa.

# data[].attributes.body
Trobo simptomàtic que a diverses ofertes de treball de 1970 s'expliciti que els candidats poden promocionar o desenvolupar-se professionalment, fet que no he trobat de manera tant explícita a les de 1990 o les actuals (exceptuant les del Mercadona). La gran majoria d'ofertes de treball de tots els anys demanden persones que sàpiguen FER coses concretes amb la intenció d'incorporar-se a un sistema productiu que sembla tancat i amb objectius molt determinats. En la meva opinió, aquest determinisme deixa poc espai a que ments creatives puguin optar a aquestes feines, o que ho hagin de fer en feines poc qualificades.

Les feines demanden principalment persones que, en el sistema educatiu actual, serien per als alumnes que traurien millor notes. I acabarien treballant a Huawei per 1.000 € bruts!

En la meva opinió, es fa palès que l'escola i el teixit productiu estan interrelacionats (que ho han d'estar) i es retroalimenten. El problema que veig és que no hi ha altres opcions. El sistema és molt uniformitzador i hi ha una tendència a deixar fora del sistema a persones amb aptituds diferents a les normals (en sentit estadístic). I, en la meva opinió, això va en detriment de la evident diversitat de persones que hi ha en qualsevol societat i que la fa rica i condueix a una precarització dels llocs de treball existents (cada cop hi ha més demanda de feina).

# data[].attributes.body
Parlem de què el sistema educatiu actual és anacrònic ja que està basat en la formació acadèmica pensada per unes necessitats laborals que en gran part no corresponen amb  els treballs actuals, però tampoc corresponen amb el model de societat actual.

Des del meu punt de vista tot i que comprenc que part de l'educació ha d'estar basada en la posterior demanda laboral que trobem, crec que la base hauria de ser sobre quina societat volem, ja que si només ens deixem guia per les ofertes de treball, cada cop estarem construïnt més una societat dirigida cap un únic model de vida. En el qual fem creure que la formació és bàsica únicament per posteriorment poder treballar.

Com bé es comenta en els apunts "la ment disciplinada", crec que el realment important en l'educació hauria de ser formar persones que vagin més enllà de memoritzar, que siguin capaços de comprendre, d'analitzar, de resoldre, d'utilitzar conceptes aprenguts.

Així doncs crec que també hauríem de deixar d'intentar construir un model educatiu únicament pensat en les futures ofertes laborals, sino que el model educatiu hauria d'anar de la mà d'una profunda reflexió del tipus de societat que volem en un futur.

# data[].attributes.body
Observant les ofertes de treball dels anys 70 i 90 i comparant-les amb l'actualitat podríem dir que afortunadament ha canviat tot una mica . Tanmateix, aquest canvi social i cultural, encara li falta molt.
On abans les ofertes excloïen directament un sexe (perquè era treball per dones o treball per homes), Avui en dia, dins dels paràmetres que l'empresa tingui la distinció per feina d'home i dona està més oblidada com a tal i la formació i qualificació per exercir la funció del treball passa per damunt de tot.(generalment indistintament del sexe).
En l'actualitat, les empreses busquen treballadors/es formats amb idiomes, amb cursos, títols de tot tipus, immersió acadèmica total, i a més, comencen a buscar perfils concrets com persones sociables, possibles líders, creatius, resolutius...
Si l'ensenyament s'estanca i no evoluciona, els nens i nenes que s'estan formant com persones i que després arribaran al món laboral, trobaran molts obstacles extres i incomprensibles per a ells si no els donem oportunitat d'obtenir recursos, d'obtenir altres punts de vista i de conèixer-se mes a un mateix treballant des de ben petits la creativitat i donant importància a les emocions, l'empatia i el companyerisme entre moltes altres qualitats.

# data[].attributes.body
És evident que les necessitats laborals actuals són molt diferents a les que hi havia als anys 70 i 90 del segle passat. Per tant, també la formació acadèmica hauria de ser ben diferent a la que era en aquell moment. I aquí és on es manifesta l'acranonisme del qual es parla al programa Redes i al qual, segurament, estem tots d'acord.
Els candidats als diferents llocs de treball actuals han de ser persones que sàpiguen treballar en equip, disposades a col·laborar, que siguin creatives, autònomes i motivades. Si a més saben fer una bona gestió de les emocions, el perfil laboral del candidat ja seria molt complert. Això no treu, és clar, que també tingui coneixements sobre la matèria de la qual haurà de treballar, ara bé, la disponibilitat a formar-se constantment i la curiositat per aprendre i millorar acabaran essent més importants que la formació inicial en si mateixa.
A les ofertes laborals dels anys 70 i 90 no es parla de competències. Ara "l'únic" que es vol és professionals competents. Si el sistema educatiu no canvia aviat i de manera efectiva, l'anacronisme s'allargarà i la societat ho continuarà patint.

# data[].attributes.body
Encaixen a la perfecció els anuncis dels 70 i els 90 i probablement encara alguns dels que podríem trobar avui en dia, tot i que la tendència és a anuncis on la càrrega competencial és més gran. Elements com la cooperació, el treball en equip o la creativitat apareixen en la demanda quan abans eren totalment obviats.

Una mostra de la presencia d’aquestes competències en els llocs de feina d’avui dia el trobem en la llista de formacions amb més grau d’inserció laboral. En contra de la majoria d’arguments que es citen al document de REDES, la carrera de matemàtiques així com les seves combinacions amb física o dret són les carreres amb més demanda empresarial, ara bé, la realitat és que les característiques que es busquen en aquestes persones no són les seves habilitats amb els números sinó la seva capacitat per resoldre problemes, la seva creativitat buscant noves i diferents solucions, la seva capacitat de sortir-se de la visió ordinària per trobar respostes alternatives. Com podem veure, competències que socialment no vinculem a les matemàtiques.

Així doncs, la demanda actual dista molt del procés de producció en cadena, el que implica la necessitat d’un sistema educatiu diferent, que a títol personal, considero que ja està fent grans canvis en els centres de nova creació a secundaria i que fa anys que ja s’està fent a primària. Són els estudis superiors, els més professionalitzadors, que més disten de la realitat, i que fa què elements que haurien de ser transversals a qualsevol carrera acabin centrant-se en unes poques més innovadores.

# data[].attributes.body
Si no tenim en compte les dates, ens adonarem que les ofertes de treball del 1970 i les del 1990 es podríen intercanviar fácilment. En ambdós casos responen a les mateixes necessitats, és a dir, trobar candidats d’un perfil estandaritzat i lineal, capaços de repetir el que han après durant l’etapa de formació. Les empreses demanen uns perfils molt estructurats i encasellats, per persones que segurament canviarán de feina una o cap vegada al llarg de la seva vida professional. D’altra banda, la poca o nula informació que podem tenir de les empreses contractants i del lloc de feina demostra que tracten el o la treballador/a com una peça més de la cadena, és a dir, no els hi interessen les capacitats o habilitats que aquest pot aportar a l’empresa.

En canvi, les ofertes d’ocupació actuals, ja sigui amb estudis o sense,  el perfil dels candidats respon a altres criteris basats en les competències i habilitats que poseeixen  les persones. S’ha deixat de buscar un perfil encasellat, per buscar un personalitzat, “creatiu i motivat”, capaç d’adaptar-se a entorns diferents. De la mateixa manera que el perfil ha canviat, la relació de l’empresa amb el treballador també ho ha fet; ara ja sabem qui hi ha al darrera de l’oferta, sabem com són i què volen del candidat, s’interessen més per la persona i pel que pot aportar aquesta a l’empresa.

Finalment, entre les ofertes del 1970 -1990 i les actuals hi ha hagut una evolució del món laboral, al contrari del sistema educatiu. Aquest es va implementar el segle passat per atendre les exigències de la industralizació, però els canvis operats en els tres eixos definits per Robinson (econòmic, cultural i personal) no han comportat un canvi en el sistema educatiu; de manera el sistema actual no respon a les necesitats del món laboral actual i del futur.

# data[].attributes.body
Observant les ofertes laborals dels anys 70 i 90, podem veure pocs canvis. Les empreses demanden individus sense tindre en compte les habilitats i talents dels candidats.
Ens donen una idea d'un perfil lineal, basat amb la percepció del treballador com una peça més a la cadena de producció industrial. Tampoc, les empreses contractants mostren més enllà del que necessiten o els interessa.
Com diu, al documental Redes, Ken Robinson: l'educació estava centrada a afavorir les societats industrials i incrementar la producció.
Avui en dia, ja no podem pretendre fer el mateix. La societat ha canviat la seva visió, passant a ser una societat de serveis i basada amb el fluxe d'informació. El sistema educatiu està obsolet, estant anclat al passat.
Les ofertes que trobem actuals requereixen un perfil molt més acurat: competències, habilitats, creativitat, il.lusió, esforç, cooperació i polivalència. A més a més, les empreses donen més informació a les ofertes, com què esperen dels seus treballadors.
Observant les distintes ofertes laborals, un canvi progressiu ha estat al sistema econòmic i laboral. Però on segueixen les coses igual és al sistema educatiu. Com diuen diversos experts al documental Redes, s'ha de trobar una educació significativa, inclusiva,  individual, creativa i motivadora basada en les emocions i la passió per aprendre. De la mateixa manera, hem de deixar a banda la jerarquia existent a les diferents disciplines, ja que veiem que el coeficient intelectual no ho és tot a la societat actual.
Per finalitzar, els tres objectius principals per a l'educació (economia, cultura i individu) han anat variant i evolucionant. Ara li toca al sistema educatiu, per poder respondre a les demandes externes als centres, ha de respondre a les necessitats individuals de cada un dels estudiants.

# data[].attributes.headline
Comentaris M. Forcada COMPARACIÓ OFERTES LABORALS 

# data[].attributes.subject
Comentaris M. Forcada COMPARACIÓ OFERTES LABORALS 

# data[].attributes.body
Si observem les ofertes laborals dels anys 70 i 90 i les comparem amb les de l’actualitat, hi veurem grans diferències que, sens dubte, ens donen una idea que el món laboral ha canviat essent un reflex del canvi del món.

Per començar, el tipus de professions que trobem són prou diferents de com eren fa uns anys. Les empreses d’abans buscaven uns professionals molt ben definits, que s’ajustaven únicament a la seva formació acadèmica o a l’experiència. Fins i tot, podem notar com hi ha empreses que seleccionen els professionals per sexes (personal masculino, administrativa, secretaria, taquimecanògrafa...) fet que avui seria molt criticat i, fins i tot, penalitzat.

Ara, en canvi, es demana un altre tipus de perfil, més multidisciplinar. Es necessiten professionals responsables de la seva competència i que amb les seves aportacions pugui ajudar a aconseguir els objectius de l’empresa. Persones amb una fàcil adaptació a diferents entorns laborals, que tingui facilitat per treballar en equip i tingui una ment oberta a noves idees.

Un bon líder o un bon gestor d’equips humans trobarien feina a moltes empreses actuals. Es valora positivament que tingui capacitat d’innovació, adaptabilitat i capacitat de donar respostes ràpides i creatives davant els obstacles; unes bones habilitat comunicatives, saber escoltar, empatia amb els seus companys atès que gairebé en el 100% de les feines s’ha de treballar en equip.

Veiem que els estudis i o el coeficient intel·lectual no és suficient per a aconseguir un bon lloc de treball. Són, potser més decisius, la capacitat de controlar-se a si mateix, la confiança, la iniciativa i la motivació i, és clar, la satisfacció personal.

Com podem veure la intel·ligència interpersonal i intrapersonal són, sens dubte, decisives per a l’èxit professional actual.

Aquest és un dels molts motius que tenim per canviar radicalment el sistema educatiu que, com afirmen Ken Robinson i Eduard Punset, és del tot obsolet.

De fet, seria com publicar les ofertes dels anys 70 en el món actual . Senzillament és, com afirma el documental REDES, un sistema del tot anacrònic.

# data[].attributes.body
Com es diu als apunts i al documental de Redes. els sitema educactiu atual respon encara a les necessitats de la Revolució industrial. ës un sistema anacrònic per tant, doncs respon a la necessitat de mecanització, treball en cadena, sistematització, ordenació i classificació propis del segle XIX. Així ho podem veure a partir dels classificats amb ofertes de treball anteriors: es fa una crida a un perfil concret basast en habilitats concretes, no centrades en el perfil i actituds globals del treballador sinó en la seva competència manipulativa, la seva especialitat productiva o mecànica.

Per contra, els anuncis actuals, i des de les empreses actuals, es busca més un perfil integrador, global de la persona. Una consciència holística del treballador que demana més enllà de l'especialització, una actitud, unes capacitats intrapersonals molt més valuoses. Com se sol dir avui a dia, no paga la pena especialitzar-se molt en l'actualitat perquè no sabem el que el futur ens depararà. ës a dir, es busquen perfils oberts, capaços de seguir formant-se i adaptables a les circumstàncies que ens poden venir: felxibilitat, esforç, capacitat de treball en equip, ... Treballadors competents en diversos camps

# data[].attributes.body
En el documental de Redes, Ken Robinson explica que el nostre sistema educatiu és anacrònic perquè es va crear en i per a les societats industrials, en un sistema basat en la producció. I això és el que podem veure en la majoria d'ofertes d'ocupació, en les quals no es té en compte el potencial de la persona, només es demana un coneixement concret o una habilitat concreta, fins i tot en algunes ofertes s'ofereix una formació concreta molt tècnica, molt  ajustada. No interessen el talent o les habilitats de la persona, la persona que busquen s'ha d'ajustar a la tecnicitat del lloc per tal de produir, no es busca innovació, creativitat o talent, es busca la producció que  requeria l'època.
En les ofertes de feina actuals hi veiem un canvi, sobretot en la primera, quan es posa el focus en la persona com a actiu, amb motivació, fent equip. No sabem si els treballadors del Mercadona tenen llibertat (i s'aprecia el seu talent) per ordenar els iogurts als prestatges segons el propi criteri, però d'aquesta oferta en surten conceptes com motivació, projecte comú, objectius, talent, equip, desenvolupament personal,... que s'ajusta més al que comentava Robinson sobre la societat actual de la informació que el que necessita són joves creatius i motivats, que sàpiguen el que els agrada, quines disciplines els motiven. I això és bàsic en la societat actual, en la qual el motor són les idees i la creativitat.
Per tant, citant de nou Robinson, "necessitem un sistema educatiu que mitjançant l'aprenentatge social i emocional fomenti l'educació personalitzada, que potenciï el desenvolupament de cada individu, que estimuli la creativitat, la passió, l'energia, el talent". Per tal d'aconseguir això hem d'aconseguir un sistema educatiu que potenciï totes les intel·ligències, com bé apunta Gardner, la nostra escola ha de potenciar els aprenentatges significatius a partir de tasques variades i contextualització, la presa de decisions, l'esforç, la cooperació, la diversificació,...

# data[].attributes.body
VALORACIÓ JOAN MATLLO CREUS

El sistema d'estratificació social actual, comparat amb el de la revolució industrial, no ha variat en comparació a la revolució industrial. Es pot dir que l’educació, es basa, fonamentalment, en donar esperit crític als usuaris d’aquest, però el principal fi del sistema educatiu, no és obtenir alumnes capaços, la finalitat del sistema educatiu és socialitzar als alumnes, i donar-los una mínima capacitat de crítica, segons el seu comportament al sistema d’estratificació social, si et portes bé, el sistema et premiarà. Sinó et castigarà, fins i tot privant-te de llibertat per haver-te saltat aquestes «normes establertes».

Pregunto; nosaltres, en la rutina, estem de manera continua, ensenyant als nostres nens amb unes normes que neguem, i demanem a les escoles, que eduquin, com la societat – no es -?

Demanem als alumnes que pensin què, les coses no és valoren per l’economia què te, sinó per que costa aconseguir-es, el «hemos venido auí a sufrir» de la mentalitat occidental, que en la seva majoria és la judeocristiana.

Amb aquest raonament, estic defensant què un canvi de sistema educatiu és possible, però no ho és si abans no fem una metamorfosi social què no és basi només en la educació.

# data[].attributes.body
El sistema educatiu d’abans era coherent i estava en equilibri amb l’exigència del món en que es vivia. Sistema productiu, treball en cadena, mecanització, repetició, estandarització i memorització de processos, grups homogenis… El lideratge, la iniciativa, la creativitat, la capacitat per prendre decisions no eren habilitats imprescindibles per tenir èxit en el món laboral ni a l’època de la revolució industrial, ni fa tan sols 20 anys

En l'actualitat els perfils laborals que demana el sistema són ben diferents, però el món educatiu es manté estancat donant resposta encara  a una realitat que ja no existeix o és minoritària.

# data[].attributes.body
característiques mes valorades

# data[].attributes.body
Sense necessitat d'estudis superiors

# data[].attributes.headline
Orientacions de la nova educació i formació. Gaietà Garcia

# data[].attributes.subject
Orientacions de la nova educació i formació. Gaietà Garcia

# data[].attributes.body
El sistema educatiu ha de canviar de manera dramàtica i immediata, de la mateixa manera que ho ha fet l'entorn que ens envolta. No hem de preparar amb els coneixements d'avui, sino amb els que seran d'utilitat demà. Això vol dir que els alumnes d'avui han de desenvolupar habilitats, talents i competències per a professions que encara no saben quines seran. En el prefaci, Gardner (2009) indica les següents premises:
a) Talent. Els professionals del futurs hauran d'excel.lir, al menys, en una disciplina. per tant, haurem de descubrir per a què serveix cadascú. Tothom té, al menys, un talent a desenvolupar. Per altra banda, ningú no triomfa en allò que no agrada i motiva: cal potenciar la passió i la fascinació per l'aprenentatge de les disciplines en les que l'alumne sobresurt.
b) 'Puzzle masters'. Els alumnes hauran de ser capaços de percebre la realitat de manera global o holística de diferents fonts. Posteriorment, reuniran aquestes peces transdisciplinars d'informació i les sintetitzaran per a la seva difusió.
c) Creativitat, intuïció i motivació. Per a poder resoldre situacions que encara no s'han produit mai, cal pensar 'fora de la caixa'. Per això, s'han de potenciar el pensament crític, divergent i lateral i la imaginació i la capacitat de visualitzar el què encara no existeix.
d) L'educació i la formació han de ser inclusives, i no exclusives. Per tant, cal parar atenció individualitzada als alumnes per a descubrir i respectar la neurodiversitat i les situacions d'aprenentatge especials, com són les persones que presenten resultats acadèmics pitjors que la mitja i aquelles que en sobresurten. La formació ha der, doncs, individualitzada.
e) Respecte per la llibertat. Els alumnes han de ser conscients dels valors basats en el respecte, la llibertat individual i col.lectiva i el codi ètic i moral de la nostra societat. S'aprén des de la divergència d'opinions expressades en llibertat.
Gardner, H. (2009). Five minds for the future. Boston, MA: Harvard Business School Press.

# data[].attributes.body
Amb estudis superiors