# data[].attributes.body
6 de març de 1973 - 22 de maig de 2020

# data[].attributes.body
Estimada Clara, hem sigut afortunades de compartir un bon tros d'aquesta vida; jo, en especial, d'aprendre de tu i amb tu. Has estat un estel massa fugaç… però, que brillant, quanta llum! Ens has il.luminat amb el teu somriure, ens has regalat la teva intel.ligència i generositat davant la vida, ens has impressionat amb la teva serenitat davant la mort. Seguirem admirant la teva capacitat i la teva màgia, per sempre. T'estimem!

# data[].attributes.body
... diu que ens deixes, no vas lluny d'aquí... I el record de tot el que vas viure, no l'esborra la pols del camí. Clara... ets a tantes i tantes cançons, que no vull que deixi mai de sonar la música! Et tinc sempre al cap i al cor. T'estimo i encara no em puc creure que ja no hi ets... cada nit trio una estrella i tu ets allà. I et cuides que jo tingui els somnis més guapíssims que es poguéssin tenir. Clara estimada, enyorada, admirada. Has fet tant, has viscut tant, i has donat tant, que tot el que et pugui escriure queda petit. Tansols que t'estimo, et vull, t'enyoro, i...  gràcies per tot.

La teva germana, maria.

# data[].attributes.body
i estimar aquest moment,

i aquesta mica de vent,

i el teu amor, transparent

com una aigua-marina.

Clara, m'agradaria pensar que ens tornarem a veure....

Jordi

# data[].attributes.body
Clara, els nostres millors anys han sigut els 47 que tu has volgut viure amb nosaltres. Ens has ensenyat a viure, a ser pares, a estimar-te i estimar. No sé si sabrem viure sense tu, sense el teu somriure i la teva claror. Tot ho has acceptat amb una serenitat que nosaltres no tenim, i has preparat la teva marxa amb precisió i delicadesa, però nosaltres ens quedem aquí sense tu, sense la teva fortalesa i sense instruccions per viure. Com a en Jordi, a mi també m'agradaria que hi hagués vida més enllà de la mort, només per tornar-te a veure i parlar amb tu. T'enyoro.

El teu afortunat pare.

# data[].attributes.body
Clara, et trobo a faltar, testimo, i no puc endreçar les paraules per dir-te tot el que et vull dir.  Una amiga m'ha enviat un poema que ho expressa molt bé.
"Sismologia"
Un terratrèmol planetari
ha desplaçat avui l'eix de la terra
Ningú no se n'ha adonat
excepte tu
que t'has quedat i ja per sempre
trastocada descentrada desviada
alterada capgirada pertorbada
sense òrbita flotant on agafar- te
sense saber qui ets ni qui has estat fins ara
amb por i por de la por
inquieta trasbalsada i tan confosa
amb l'ombra de la culpa amenaçant-te
i aquesta soledat descomunal
quan se n'ha anat tothom
i us heu quedat
dins de l'habitació de l'hospital
tu i la teva filla: un sisme als braços.
Maria Calafell, "Nosaltres, qui?"

La teva mare, que t'estima.

# data[].attributes.body
Ens vam conèixer en una escola amb un entorn difícil.
Tu eres la mestra de música. Sempre riallera, optimista, amb ganes de fer més i anar endavant. Familiar com ningú, sempre pendent i parlant dels teus fills i filles, els quals adoraves i n'estaves orgullosa. Des de la teva joventut tenies molt present viure el dia a dia i deixar lligat tot el que pogués passar en un demà.
Hem perdut una gran persona, però al cel s'ha il·luminat un estel amb una música molt dolça. És ella que des d'allà on sigui continuarà tararajant alguna màgica melodia. Alguna cançó que farà que els nostres cors s'omplin de tendresa i s'il·luminin quan pensem en ella.
Gràcies i bon viatge Clara. Fins que ens tornem a veure.
Mª dels Àngels Tor

# data[].attributes.body
Parlem de tu, pero no pas amb pena.Senzillament parlem de tu....de les teves coses parlem, i també dels teus gustos,del que estimaves i el que no estimaves, del que feies i deies i senties; de tu parlem, pero no pas amb pena....
Miquel Martí i Pol

Estimada Clara:
Vaig compartir amb tu el inici de la teva malaltia .Gràcies per el teu somriure i per fer-me fàcil el més dificil: visitar com a sanitari i familiar a un malalt que estimes.Has estat com diu la Berta mestra de vida preparant als teus amb serenor i a poc a poc  per la teva marxa..No et podem fallar. Sempre forts, per tu: Clara
Teresa María Boada

# data[].attributes.body
COMPANYA ESTIMADA
Les que van compartir feina amb tu, encara que fos un breu temps, et recordem amb carinyo. Eres de les persones que sumaven, vital, riallera, i amb la teva dolça expressió, la que porten la gent bona. Companyera et trobarem a faltar.Que la tierra te sea leve.
Maruxa Montero.

# data[].attributes.body
Clara, els del 73, els de Proa, hem tingut la sort de compartir i gaudir amb tu molts anys d'escola, vivències i aprenentatges. Ens hem fet persones junts. Durant aquests anys hem mantingut el contacte d'una manera o altra, sempre junts, sempre units. L'últim cop que ens vam veure, uns pocs afortunats vam poder gaudir un cop més del teu optimisme, fortalesa, il·lusió i alegria. La tristesa que hem sentit i sentim és molt gran, però a la teva manera ens has donat tant, que et donem les gràcies. Gràcies companya, amiga, per sempre amb nosaltres.  😓

# data[].attributes.body
Clara, estimada per tothom. Al teu costat sempre és respirava un ambient de tendresa, serenitat i dolçor. Ens vàrem conèixer en un entorn molt dur on ser mestra volia dir ser forta. Tu ho tenies tot i et desvivies per aquells infants a qui estimaven tant. Jo no tinc paraules per expressar com em sento. No vull creure'm que això ha passat de veritat. Vull despertar-me del somni i tornar-te a abraçar... Hem perdut una gran persona i el cel ha guanyat un estel que il.luminarà cada nit com el teu somriure permanent. No t'oblidaré mai. T'enyoro molt...
Susanna Carreras

# data[].attributes.body
Encara recordo quan em va tocar fer les pràctiques de magisteri de l'últim curs. Unes pràctiques que les feia amb respecte, però vaig tenir la sort d'aprendre dia a dia al teu costat i tenir-te com a mestra i companya. Vaig aprendre tant de tu, que es podria dir que sóc el que sóc gràcies a tu!
La meva primera destinació com a interina em va sorprendre i el primer que vaig fer va ser trucar-te... No hi havia cap error, tu necessitaves un canvi i em va tocar substituir-te: "Tranquil·la, ja coneixes tot com funciona!" - em vas dir somrient.
Et tinc i et tindré molt present sempre...
Avui canto amb tu i per tu:
🎶"Hem après que l’únic que s’ha de perdre és la por... No renunciar, ser valentes i tirar endavant" 🎶

GRÀCIES, GRÀCIES, GRÀCIES...
GRÀCIES PER TANT!

Meritxell

# data[].attributes.body
Estimats, us deixo aquí alguns dels preciosos records compartits, amb la Clara i la iaia. La Clara ha estat una dona valenta, guapa, generosa, plena de llum, i la iaia, que ens va estimar tant a tots...les recordem amb emoció i les tenim sempre presents!
Clara, t'estimem molt. Reposa en pau, nina!

Joan i Rosa Maria, els oncles de Girona.

# data[].attributes.body
Infinitament Clara,
La teva llunyania no m'inquieta,
perquè la teva mort se'm converteix,
A poc a poc, en pràctica de Vida.
Tot és fluent al lloc on ara et penso
i el contrapunt del teu posa
L'accent precís al blau d'aquesta tarda
que al cap dels dits, molt lenta, se m'ésfulla

Miquel Martí i Pol

# data[].attributes.body
Gràcies Clara
Pels moments compartits.
Per la fortalesa i els colors que han omplert la Vida.
Per l'alegria i el saber fer, que ha estat Llum per tots.
Per les ganes d'aprendre i créixer.
Per la  saviesa tant afermada en el que és essencial.
Per la teva espiritualitat oberta a l'Univers,  projectada al dia a dia.
Per aquest Amor incondicional, que serà inspiració pels que has estimat.
Per viure amb il·lusió i gaudi les petites i grans coses quotidianes.
Vull dir-te una vegada més que ets la meva heroïna.
Que queda en tots el miratge d'aquesta grandiosa manera d'acceptar amb plenitud la Vida fins el final.
Xavi, Núria, Pere, Roser, Queralt, Fina, Ton, Jordi, Maria. La Força i la Llum per avançar en els moments de tristesa, la trobareu en les vivències i magnífic acompanyament que heu compartit. El vostre amor, valentia i la possibilitat de una meravellosa despedida. Serà el vostre far i Àngel per sempre.
Sou una Gran Família.
No tothom té el previlegi d'arribar fins el final amb tanta Harmonia i Amor.
Us estimo.

Fina Sala Prat

# data[].attributes.body
Clara
Jo tenia la sort de conéixer't un octubre quan vam començar un curs de literatura anglesa, un tema que ens apassiona a les dues. Des del primer dia, sabia que eres una persona molt especial: sempre venies a classe amb un somriure d'orella a orella i sempre tenies alguna cosa perspicaç sobre el llibre que estudiavem.
A més, escrivies poesia i textostan bonics que em deixaves al.lucinada; de veritat tenies un don per paraules.
Recordo un dia en particular: només erem tu i jo a classe i vam abandonar els exercicis preparats perquè estavem xerrant sense parar de la filosofía, del violí, de la teva vida i familia... radiaves una felicitat que brillava dels teus ulls.
Gràcies per compartir la teva savies, els teus pensaments, les hores que comparties amb mi i els altres alumnes. Com vas escriure en el llibre de Pere Calders: 'Ha estat un autèntic pleasure. See you'.
Abby

# data[].attributes.body
Recordem Amb satisfacció Els anys compartits a Can Proa.
Gràcies Clara per la teva alegria encomanadissa....i pels bons records.
Mercè Ventura, María Viñeta, Isabel García, Roser Castells, Àngels del Amo.

# data[].attributes.body
No se me ocurre mejor manera que recordarte como tu eras. Una persona que nos hacía darnos cuenta que una sonrisa mueve montañas y abre todos los corazones. Todo un ejemplo.  Hoy tienes compañía y seguro que sacáis las guitarras y os echáis unas risas . Un fuerte abrazo allí donde estés.
Marcos

# data[].attributes.attachment_link.title
Jarabe de Palo - Eso que tú me das (Videoclip Oficial)

# data[].attributes.body
La comunitat educativa de l'Escola Annexa de Girona van obrir un mur dedicat a la Clara 💜. El podeu consultar a: https://agora.xtec.cat/ceip-annexa-jp/

# data[].attributes.body
Et conec des de que eres ben menuda, filla gran de la meva estimada amiga i companya Fina. La teva, massa curta vida, ha donat un gran fruit. Intel·ligent, reflexiva, bona persona i, sobretot molt positiva davant les inclemències dels temps. Has entès que, com diu la científica Elisabeth Kübler-Rossa que la mort no existeix i no has tingut por d'assumir que allò que ens passa serveix per a una finalitat positiva i tu, has guanyat aquest repte amb el teu exemple fins al final. Que gran que ha estat la teva darrera lliçó. Moltes gràcies, Clara.
Rosa Oller i Casellas

# data[].attributes.body
T’admirava de petita i t’he tornat a admirar aquests últims anys quan he tornat a saber de tu. Lluitadora, riallera, intel·ligent, bona companya, amiga. Sempre vas saber entomar la vida amb saviesa i amb saviesa has sabut entomar la mort.

Proa, l'Orfeó de Sants, classes de flauta i de violí, esplai Espurna, orquestra Gèrminans, vacances a Montserrat, facultat de Filologia... Són tantes les experiències compartides i tant el que vaig aprendre de tu!

Fa molts anys vas desaparèixer de la meva vida. Semblava que tinguessis pressa per avançar: acabar la carrera ben ràpid, casar-te, tenir fills... Com si intuïssis que la vida seria massa curta per a tu i que l’havies d’esprémer al màxim.

Com em vas escriure en el teu darrer missatge: «Ningú no tria com van aquestes coses. Més val agafar-ne el que té de bo cada cosa». Crec que tu ho vas saber fer i que has portat una vida ben plena envoltada dels teus i n’has sabut gaudir fins al darrer moment.

Una nova lliçó que m’emporto de tu.

Mai no t'oblidaré, Clara.

Laura Imbert-Bouchard Forges

# data[].attributes.body
Estic agraïda a la vida per haver_te conegut.
Estic agraïda pel que m, has donat i he compartit amb tu.
Estic agraïda pel que has donat als meus fills.
Gràcies Clara.

# data[].attributes.body
Gracies Clara, Uxía, Xan, Imma

# data[].attributes.body
Només cal llegir tots els escrits en memòria de la Clara per adonar-se que la Clara viu en moltíssimes persones. Totes les persones que ella va inspirar, ensenyar, guiar, acompanyar, il-luminar amb aquella llum que irradiava...totes conservem quelcom de la Clara. Ella va ser generosa en escampar i regalar els seus valors i aquests han arrelat en molts i molts cors. El millor de la Clara, tot allò que va repartir, forma part de nosaltres i ens fa millors persones.
Dono gràcies a la vida pel temps compartit; així la tristesa va donant pas a la serenor...i això també ens ho va ensenyar ella.

Assumpta

# data[].attributes.body
Clara, sempre m'alegraves les classes d'alemany. Eres molt positiva i sempre tenies un somriure a punt. M'ha agradat molt conèixer't i no t'oblidaré mai. -Jim

# data[].attributes.headline
Clara, no t’hem conegut, però a través dels teus pares hem pogut percebre alguns dels teus trets: el teu valor davant les proves que has hagut de viure, la teva alegria, la teva dedicació a la família, la teva fortalesa. Has estat un exemple per a nosaltres. Els teus pares, també. Amb una gran abraçada, Roser Martín – M. Dolors Camps

# data[].attributes.subject
Clara, no t’hem conegut, però a través dels teus pares hem pogut percebre alguns dels teus trets: el teu valor davant les proves que has hagut de viure, la teva alegria, la teva dedicació a la família, la teva fortalesa. Has estat un exemple per a nosaltres. Els teus pares, també. Amb una gran abraçada, Roser Martín – M. Dolors Camps

# data[].attributes.body
Ara, a principis de juliol, gairebé a mitjans de mes, han florit els lliris. Els miro i em fan pensar en tu. ❤️

# data[].attributes.body
Quants records em venen al cap quan penso en tu...

Ets una persona extraordinària. Ja d’alumna la teva intel·ligència natural despuntava molt per sobre de la mitjana, però el que cridava l’atenció era que darrera de qualsevol pregunta, observació, crítica... hi havia una personeta menuda, amb uns ulls ben oberts i un somriure afable d’orella a orella que t’il·luminava el rostre. Volies respostes i no et conformaves amb qualsevol d’elles; podies ser incansable en el desig d’indagació, però amb la humilitat i senzillesa del qui gaudeix descobrint nous camins cap a la saviesa. Era tot un espectable veure com la resta de companys t’acompanyava en aquest procés de descoberta i en gaudien i t’admiraven. Aquest malabarisme acabava semblant màgia de la bona, quan en comptes de mirar-te amb un respecte distanciador, de superdotada o de “friqui de turno”, et consideraven una més, una persona propera i amb qui podien comptar sempre que ho necessitessin. No importaven les quaranta mil activitats que podies tirar endavant: la Clara era la Clara i era una companya més, no una extraterrestre.

Quan vas créixer, vaig seguir tenint notícies teves. Era fàcil... la mare sempre ha estat una incondicional companya a l’escola Proa.

Recordo que et vaig necessitar després d’un dels meus parts; la feina a casa i a l’escola em superava i vaig demanar-te ajuda amb les correccions de les feines dels alumnes. La compenetració va ser tal que vaig tenir la impressió de fer-ho de meravella. Ara penso com t’ho has fet tu amb tant fills com jo. També per això ets digna d’admiració.

Com a companya de professió també t’hem tingut a Proa, i el teu “savoir faire” ha estat tan professional que des del primer dia semblava que en portaves anys treballant amb nosaltres.

Clara, no sé d’on treies la capacitat de crear amor i admiració al teu voltant. La teva capacitat d’entrega ha estat sempre extraordinària. Recordo quan vas estar treballant en una escola d’un barri marginal de Barcelona que en parlaves dels teus alumnes com si fossis quelcom teu. No m’estranya que també fossis tan generosa tenint els teus propis fills, perquè... coratge... se n’ha de tenir, encara que cadascun d’ells sigui com una meravella, com un petit miracle.

He parlat amb la mare i m’ha explicat com van ser els teus últims anys. La vaig veure moralment confortada amb aquesta lliçó moral que has donat a tots els teus, però entenc, perquè també hi he passat per la pèrdua d’un fill, que en desesperats moments el que descriuria el seu estat anímic correspondria a les paraules que el poeta Miguel Hernández va immortalitzar en la seva solemne elegia dedicada al seu admirat amic Ramón Sijé:

“Yo quiero ser llorando el hortelano

de la tierra que ocupas y estercolas

[...]

Tanto dolor se agrupa en mi costado,

que por doler me duele hasta el aliento.

Un manotazo duro, un golpe helado,

un hachazo invisible y homicida,

un empujón brutal te ha derribado.

No hay extensión más grande que mi herida,

lloro mi desventura y sus conjuntos

y siento más tu muerte que mi vida.

[...]

No perdono a la muerte enamorada,

no perdono a la vida desatenta,

no perdona a la tierra ni a la nada.

[...]

Quiero escarbar la tierra con los dientes,

quiero apartar la tierra parte

a parte a dentelladas secas y calientes.

Quiero minar la tierra hasta encontrarte

y besarte la noble calavera

y desamordazarte y regresarte.

Sé que aquests moments passen i trobem un cert reconfort en la idea que aquí hi ha encara molta gent que ens estima i ens necessita.

Clara, et portarem sempre en el cor i en el pensament. Si veus al Quico per allà... fes-li una forta abraçada de part meva. Cuideu-vos fins que ens toqui emprendre el gran viatge.

Pepita Alonso i família