# data[].attributes.attachment_link.title
Без названия (1)

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Моя освіта - реферати, конспекти, доповіді

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
У драмі "Підступність і любов" (1783) Шиллер зобразив типове для роздробленої Німеччини маленька держава, в якому політичний гніт поєднується з особистим свавіллям.

Зміст цієї "міщанської трагедії", як її назвав автор, зводиться до того, що Фердинанд, син "президента", що відає справами держави за дорученням герцога, полюбив дочка простого музиканта Луїзу Міллер. Але честолюбний батько Фердинанда хоче його женити на фаворитки герцога - леді Мильфорд і вживає всіх заходів, щоб розлучити його з Луїзою.

Підступні інтриги "президента" призводять до трагічного кінця: Фердинанд і Луїза гинуть.

Володарський герцог не з'являється на сцені. Але по ходу дії, поступово вимальовується типовий образ одного з нелюдських володарів. Можна нагадати, наприклад, розповідь камердинера леді Мильфорд, коли з'ясовується, що діаманти, подаровані герцогом, куплені на гроші, виручені від продажу солдат за кордон. Коли леді Мильфорд запитує камердинера, що не насильно чи послали його синів, убитий горем старий з гіркою іронією розповідає: "Ні, все суцільно добровольці! Правда, коли їх вишикували у фронт, знайшлися хлопці сміливіший, вийшли з лав і запитали полковника, скільки герцог бере за пару таких, як вони. Але всемилостивий наш государ наказав всім полкам вишикуватися на плацу і розстріляти крикунів... "

Сцена за сценою Шиллер розкриває трагічну історію Луїзи і Фердинанда, і один за іншим перед нами проходять організатори злодіяння: і зловісна фігура президента фон Вальтера, і безглуздий до смішного придворний пліткар і інтриган фон Кальб, і злісний, дрібно падлючити секретар президента...

Разом з тим викривальний пафос трагедії поєднується з твердженням високих гуманістичних ідеалів. Перед глядачем розкривається величезна моральна перевага простої дівчини - дочки музиканта Міллера - над герцогами, президентами і гофмаршалу. З якою гідністю Луїза розмовляє з фавориткою герцога, і який моральної її перемогою завершується ця сцена!

# data[].attributes.attachment_link.title
Шиллер "Підступність і кохання" - аналіз

# data[].attributes.attachment_link.description
У драмі "Підступність і любов" (1783) Шиллер зобразив типове для роздробленої Німеччини маленька держава, в якому політичний гніт поєднується з особистим свавіллям. Зміст цієї "міщанської трагедії", як її назвав автор, зводиться до того, що Фердинанд, син "президента", що відає справами держави за дорученням герцога, полюбив дочка простого музиканта Луїзу Міллер.

# data[].attributes.headline
Перевір себе

# data[].attributes.subject
Перевір себе

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Великовільмівська філія опорного закладу

Садівської ЗОШ І-ІІІ ст. Сумської районної ради Сумської області

Г.О.Ткаченко

Тестові завдання та контрольна робота із зарубіжної літератури

для 9 класуза темою "Просвітництво"

(із досвіду роботи вчителя зарубіжної літератури)

Найважливішим компонентом педагогічної системи і складовою частиною освітнього процесу є контроль за навчальною діяльністю учнів, призначений для визначення успішності навчання кожного учня, аналізу отриманих результатів та корекції подальшого процесу навчання. Інструментом підвищення якості освіти виступає вдосконалення системи оцінювання, модернізація діагностики, моніторингу навчання учнів. При проектуванні навчального процесу перед педагогом постає завдання вибору методів і форм контролю навчальних досягнень учнів, критеріїв якості засвоєння вивченого матеріалу, розробки процедур здійснення контролю, обґрунтування способів індивідуальної корекції навчальної діяльності учнів. Необхідність забезпечення контролю й оцінювання не тільки результату, а і процесу навчання сприяє пошуку оперативних та об'єктивних методів контролю знань. Система оцінки і контролю повинна відповідати вимогам управління пізнавальною діяльністю учнів і виступати в ролі відповідного інструментарію для її здійснення.

Суб'єктивність оцінки знань пов'язана певною мірою з недостатньою розробкою методів контролю системи знань. Об'єктивний підхід полягає в тому, що для виявлення наявності знань завжди використовується адекватний інструмент. Сучасна методика пропонує тест як інструмент вимірювання рівня знань, за допомогою якого можна не тільки виявити якість навчання, але і оптимально управляти освітнім процесом.

Тест як система завдань специфічної форми і відповідного змісту є науково обґрунтованим інструментом оцінювання компетентностей учнів, допомагає здійснювати індивідуальний контроль результатів навчання кожного з них.

Просвітництво

1. Просвітництво зародилося в:

А. Англії

Б. Франції

В. Німеччині

2. Представниками Просвітництва є:

А. Ж-Ж. Руссо, Ж.Б.Мольєр, Ф.Шиллер

Б. Вольтер, Ж-Ж. Руссо, Г.Е.Лессінг

В. І.Кант, Г.Гейне, Д.Дідро

3. Культ розуму вперше проголосив:

А. Джон Локк

Б. Вольтер

В. Іммануїл Кант

4. Головні цінності для просвітників:

А. Розум, почуття, природа, цивілізація

Б. Розум, релігія, природа, суспільність

В. Розум, цивілізація, релігія, держава

5. Напрям, для якого характерне зображення почуттів називається:

А. Просвітницький класицизм

Б. Просвітницький реалізм

В. Просвітницький сентименталізм

6.Гаслом доби Просвітництва був вислів:

А. "Розум править світом"

Б. "Краса править світом"

В. "Ідеї правлять світом"

7". Єдиний порядок з початку всього:В природі й Людині знаходим його" ,-проголосила доба Просвітництва вустами:

А. Ф.Шиллера

Б. Й.Гете

В. А.Поупа

8. Кому належить вислів "Людина від природи є доброю":

А. Вольтеру

Б. Жан-Жак Руссо

В. Джону Локку

9. "Енциклопедія" була створена у:

А. Франції

Б. Німеччині

В. Англії

10. Очолили роботу над "Енциклопедією":

А. Жан-Жак Руссо і Вольтер

Б. Фрідріх Шиллер і Рене Декарт

В. Денні Дідро і Д'Аланбер

11. Епістолярний роман започаткував:

А. Ж-Ж.Руссо

Б. Й.В.Гете

В. Г.Е.Лессінг

12. Творчість Дж.Свіфта і Д.Дефо відносяться до:

А. Просвітницького реалізму

Б. Просвітницького сентименталізму

В. Просвітницького класицизм

Відповіді:

1)А; 2)Б; 3) 4)А; 5)В; 6)В; 7)В; 8)Б; 9)А; 10)В; 11)Б; 12)А;

Джонатан Свіфт

1. Дж.Свіфт - письменник:

А. Ірландський

Б. Англійський

В. Шотландський

2. Місто, де народився письменник:

А. Лондон

Б. Единбург

В. Дублін

3. Дж.Свіфт мріяв стати:

А. Церковним служителем

Б. Політичним діячем

В. Юристом

4. Його вихованням займалися:

А. Батько

Б. Мати

В. Дядько

5. Письменник виїхав до Англії:

А. Через політичні причини

Б. Через хворобу

В. Йому запропонували вигідну посаду

6. Щоб позбутися Свіфта англійська влада призначила його в Дубліні:

А. Деканом університету

Б. Викладачем університету

В. Деканом собору

7. Лицемірство політиків, безглуздя законів письменник висміяв:

А. У памфлетах

Б. У романах

В. У новелах

8. Дж.Свіфт відверто закликає ірландців до боротьби за свободу у творі:

А. "Битва книжок"

Б. "Листи сукнаря"

В. "Казка бочки"

9. Дж.Свіфт зізнався: "Я безпорадний, мов:

А. Слон"

Б. Бегемот"

В. Тигр"

10. Книга "Мандри Гуллівера" - це книга :

А. Для дітей

Б. Для дорослих

В. Для дорослих і дітей

11. Твір "Мандри Гуллівера" складається :

А. З трьох частин

Б. З чотирьох частин

В. З пяти частин

12. Рік смерті Дж.Свіфта:

А. 1725р.

Б. 1735р.

В. 1745р.

Відповіді: 1)А; 2) В; 3) А; 4) В; 5) А; 6) В; 7) А; 8) Б; 9) А; 10) Б; 11) Б; 12) В;

А. Страшну силу влади

Б. Безплідність наук

В. Ницість і безглуздість суспільних порядків

2. За фахом Гуллівер був:

А. Вченим

Б. Хірургом

В. Юристом

3. Гуллівера привезли до столиці:

А. Фургоном

Б. Каретою

В. Дерев!яною платформою

4. Ліліпути були розміром:

А. 4 дюйми

Б. 5 дюймів

В. 6 дюймів

5. В Ліліпутії Гуллівера називають:

А. Людина-гора

Б. Людина-дерево

В. Людина-звір

6. Ліліпути добре знали:

А. Астрономію

Б. Фізику

В. Математику

7. Отримати при дворі імператора Ліліпутії високу посаду можна було тим, хто:

А. Мав розумові здібності

Б. Гарно танцював

В. Стрибав високо на канаті

8. У Ліліпутії велася запекла боротьба між:

А. Міністром і імператором

Б. Імператором і Гуллівером

В. Тупоконечниками та гостроконечниками

9. Кількість кухарів, що готували їжу для Гуллівера:

А. 300

Б. 200

В. 100

10. Гуллівер був звинувачений у :

А. Зраді

Б. Крадіжці

В. Вбивстві

11. Гуллівер прихопив із собою свійських тварин:

А. Кіз та овець

Б. Овець та корів

В. Корів та кіз

А. Гумор

Б. Іронію

В. Сатиру

Відповіді:

1)В; 2)Б; 3)В; 4)В; 5)А; 6)В; 7)В; 8)В; 9)А; 10)А; 11)Б; 12)В;

Фрідріх Шиллер

1.Роки життя Ф.Шиллера:

А. 1739 - 1775

Б. 1759 - 1805

В. 1779 - 1825

2. Мріяв стати:

А. Письменником або вченим

Б. Лікарем або суддею

В. Письменником або священиком

А. На війну

Б. На гауптвахту

В. В заслання

4. Перша драма, яку написав Ф.Шиллер - це:

В. "Змова Фієско в Генуї"

5. Шиллер став почесним веймарським радником після читання драми:

А. Мангейм

Б. Марбах

А. Гімн радості

Б. Гімн державний

В. Гімн коханню

А. 1785р.

Б. 1790р.

В. 1795р.

9. Музику до оди написав:

А. Людвиг ван Бутховен

Б. Амадей Моцарт

В. Ференц Ліст

А. Возвеличення єдності усіх людей

Б. Возвеличення дружби і кохання

В. Возвеличення духовної краси людини

А. Гімном Федеративної Республіки Німеччини

Б. Гімном Ради Європи

В. Гімном Європейського Союзу

Б. Холери

В. Туберкульозу

Відповіді

Йоганн Вольфганг Гете

А. Англійський

Б. Німецький

В. Французький

2. Батьки відправили Гете на навчання в:

А. 16р.

Б. 17р.

В. 18р.

3. Майбутній письменник долучився до літератури:

А. Античної

Б. Середньовічної

В. Класичної

4. Й.Гете отримав освіту:

А. Медичну

Б. Педагогічну

В. Юридичну

5. Й.Гете зацікавився фольклором після зустрічі з:

А. Ф.Шиллером

Б. Й.Г.Гердером

В. Дж.Свіфтом

6. 1782 року Й.Гете отримав в Веймарі посаду:

А. Прем'єр-міністра

Б. Президента палати

В. Секретаря

7. 1786 року Й.Гете здійснив подорож до:

А. Італії

Б. Англії

В. Франції

8. 1799 Року Шиллер і Гете заснували:

А. Видавництво

Б. Бібліотеку

В. Театр

А. 30р.

Б. 50р.

В. 60р.

А. Філософська драма

Б. Історична драма

В. Інтелектуальна драма

А. Стародавню легенду

Б. Античну трагедію

В. Трагедію К.Марло

12. Помер Й.В.Гете:

А. 1739р.

Б. 1749р.

В. 1759р.

Відповіді:

1)Б; 2)А; 3)А; 4)В; 5)Б; 6)Б; 7)А; 8)В; 9)В; 10)А; 11)А; 12)Б;

А. 20р.

Б. 22р.

В. 28р.

А. Філософської

Б. Пейзажної

В. Інтимної

А. Оптимістичний

Б. Песимістичний

В. Сумний

4. Тема поезії - зображення:

А. Нерозділеного кохання

Б. Взаємного кохання

В. Фатального кохання

5. Вірш написаний під впливом кохання поета до:

А. Шарлотти Буфф

Б. Фредеріки Бріон

В. Христіани Вульпіус

А. Страсбурському університеті

Б. Берлінському університеті

В. Лейпцігському університеті

7. Основний літературний прийом, який Гете використовує у вірші:

А. Алегорія

Б. Психологічний паралелізм

В. Порівняння

8. В уривку:

" Сміється природа радо мені

Як сяє сонце по зимнім сні!" - Гете використовує:

А. Епітети

Б. Метафору

В. Порівняння

А. Звернення

Б. Ствердження

В. Риторичний оклик

10. "Травнева пісня" - зразок любовної лірики і водночас лірики:

А. Громадянської

Б. Релігійної

В. Філософської

11. Вірш закінчується побажанням коханій:

А. Успіхів

Б. Радості

В. Щастя

12. "Травнева пісня" була покладена на музику:

А. Моцартом

Б. Шопеном

В. Бетховеном

Відповіді:

1)Б; 2)В; 3)А; 4)Б; 5)Б;6)А; 7)Б; 8)А; 9)В; 10) 11)В; 12)В;

1. 1797р ік у творчості Гете називають:

А. Баладним

Б. Фолькльорним

В. Романтичним

2. На створення твору "Вільшаний король" Гете надихнула народна баллада:

А. Англійська

Б. Норвезька

В. Данська

3. Твір "Вільшаний король" був написаний Гете, як вступна пісня до музичної п'єси:

А. "Русалка"

Б. "Рибалка"

В. "Морська подорож"

4. Побудований твір у формі:

А. Монологу

Б. Роздуму

В. Діалогу

5. Балада Гете належить до :

А. Морально-філософської

Б. Соціально-побутової

В. Історико-героїчної

6. В балладі Гете "Вільшаний король" реальний світ уособлює:

А. Батько і хлопчик

Б. Доньки вільшаного короля

В. Вільшаний король

7. Хлопчику доньками вільшаного короля здавалися:

А. Сосни

Б. Верби

В. Берези

8. Увага автора у творі зосередилась на:

А. Темних силах природи

Б. Відношеннях батька і сина

В. Почуттях героїв

9. У творі Гете "Вільшаний король" протиставляється:

А. Красиве й потворне

Б. Містичне і уявне

В. Реалістичне і фантастичнее

10. Хлопчик з балади бачить:

А. Ельфів

Б. Фантастичну природу

В. Вільшаного короля

11. Вільшаний король символізує:

А. Реальний світ

Б. Світове зло

В. Сили природи

12. Тема твору "Вільшаний король":

А. Бажання людини пізнати сили природи

Б. Страх людини перед темними силами природи

В. Відношення батьків і дітей

Відповіді:

1)А; 2)В; 3)Б; 4)Б; 5)А; 6)А; 7)Б; 8)В; 9)В; 10)В; 11)В; 12)Б;

Контрольна тестова робота

1. Просвітництво - це напрям у мистецтві:

А. 17ст.

Б. 18ст.

В. 19ст.

2. Добу просвітництва називають:

А. Добою почуттів

Б. Добою релігії

В. Добою розуму

А. Вольтер

Б. Джон Локк

В. Жан-Жак Руссо

4. Дж.Свіфт народився в:

А. Англії

Б. Шотландії

В. Ірландії

5. Найчастіше Дж.Свіфт використовував у своєму творі "Мандри Гуллівера" такий вид смішного:

А. Гумор

Б. Іронія

В. Сатира

А. Безглуздя суспільного порядку

Б. Страшну силу влади

В. Аморальну поведінку людської спільноти

7. Ода Ф.Шиллера "До радості" - це гімн:

А. Дружбі

Б. Любові

В. Молодості

8. "Вільшаний король" Гете - це:

А. Поема

Б. Баллада

В. Сонет

9. З ким у Веймарі поєднала доля Гете:

А. Свіфтом

Б. Шиллером

В. Руссо

10. Вірш "Травнева пісня" Гете написана під впливом:

А. Творчості поетів-просвітників

Б. Античної поезії

В. Усної народної творчості

11. Будова твору, доцільне поєднання його компонентів - це:

А. Композиція твору

Б. Сожет твору

В. Стиль твору

12. Який вірш став гімном Європейського союзу:

А. "Травнева пісня"

Б. "Прометей"

В. "До радості"

Достатній рівень

13. Установіть відповідність між автором та його твором:

1. Свіфт А. "Прометей"

2. Й.Гете Б. "Робінзон Крузо"

3. Ф.Шиллер В. "Мандри Гуллівера"

4. Д.Дефо Г. "До радості"

14. Установіть послідовність подій, які трапились з героєм роману Дж. Свіфта:

А. "Я відмовився бути знаряддям закріпачення вільного, безстрашного народу"

Б. "Точно перелічено все, знайдене на тілі чоловіка-гори"

В. "Я лежав на спині, а мої руки та ноги були міцно привязані до чогось"

Г. "Найбільше розважали мене канатні танцюристи"

15. Установіть відповідність між твором та його жанром:

1. Вірш А. "Мандри Гуллівера"

2. Роман Б. "До радості"

3. Баллада В. "Прометей"

4. Ода Г. "Вільшаний король"

Високий рівень

Написати розгорноту відповідь на тему: "Як просвітителі відносились до усної народної творчості?"

Відповіді:

1)Б; 2)В; 3)А; 4)В; 5)В; 6)А; 7)В; 8)Б; 9)Б; 10)В; 11)А; 12)В; 13) 1.В; 2.А; 3.Г; 4.Б; 14) В,Б,Г,А 15) 1.В; 2.А; 3.Г; 4.Б;

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
просвітництво

# data[].attributes.attachment_link.title
Тестові завдання та контрольна робота із зарубіжної літератури для 9 класу за темою "Просвітництво"

# data[].attributes.attachment_link.description
Даний матеріал розроблено відповідно до чинної програми із зарубіжної літератури для загальноосвітніх навчальних закладів. Він містить тестові завдання та контрольну роботу для 9 класу із теми "Просвітництво. Завдання можуть бути використані учителями під час тематичного оцінювання на уроках зарубіжної літератури, для поточного оцінювання учнів, перевірки набутих знань і умінь.

# data[].attributes.body
Історія європейського мистецтва охоплює історію образотворчого мистецтва в Європі. Європейське доісторичне мистецтво почалося з мистецтва розмальовування печер та рухомого каміння і було характерним для періоду між Палеоліттом та Залізною добою.[1]

Описи історії європейського мистецтва часто починаються з Стародавнього Близького Сходу та давніх егейських цивілізацій, з 3 тисячоліття до н. е.. Паралельно з цими значущими культурами, мистецтво в тій чи іншій формі існувало у всій Європі, де жили люди, залишаючи такі сліди як різьблення, орнаментовані артефакти та великі стоячі камені. Однак постійна тенденція художнього розвитку в Європі стає видимою тільки з мистецтвом Стародавньої Греції, прийнятого та трансформованого Римом та рознесеного по всій імперії. яка включала значну частину Європи.

# data[].attributes.body
О́да (дав.-гр. ώδή (oide) — пісня, пов'язана з грецького. άείδω — співаю, αύδή — грецька мова, слова; голос[1]) — жанр лірики, вірш, що виражає піднесені почуття, викликані важливими історичними подіями, діяльністю історичних осіб. 

# data[].attributes.headline
Рома́н (фр. roman — «романський») — літературний формат, найпоширеніший у XVIII–XX століттях; великий за обсягом, складний за будовою епічний твір, у якому широко охоплені життєві події, глибоко розкривається історія формування характерів багатьох персонажів.

# data[].attributes.subject
Рома́н (фр. roman — «романський») — літературний формат, найпоширеніший у XVIII–XX століттях; великий за обсягом, складний за будовою епічний твір, у якому широко охоплені життєві події, глибоко розкривається історія формування характерів багатьох персонажів.

# data[].attributes.headline
Ознайомлення з аналізом оди "До радості" 

# data[].attributes.subject
Ознайомлення з аналізом оди "До радості" 

# data[].attributes.headline
Основні представники доби Просвітництва в літературі :   Д. Дефо                                                    Дж. Свіфт                                                             Й. Гете                                                      Ф. Шиллер

# data[].attributes.subject
Основні представники доби Просвітництва в літературі :   Д. Дефо                                                    Дж. Свіфт                                                             Й. Гете                                                      Ф. Шиллер

# data[].attributes.headline
Письменник, створюючи твори, виконує тільки частину роботи, сподіваючись, що читач прийме подальшу участь у його розумовій діяльності.          Й.В.Гете

# data[].attributes.subject
Письменник, створюючи твори, виконує тільки частину роботи, сподіваючись, що читач прийме подальшу участь у його розумовій діяльності.          Й.В.Гете

# data[].attributes.headline
Прочитайте біографію Ф. Шиллера за посиланням : 

# data[].attributes.subject
Прочитайте біографію Ф. Шиллера за посиланням : 

# data[].attributes.headline
Фрідріх Шиллер (1759

# data[].attributes.body
Фрідріх Шиллер (1759-1805)

# data[].attributes.headline
Й.В.Гете про природу                   - Природа- творець усіх творців                                                     - Природа не визнає жартів; вона завжди правдива, завжди серйозна, завжди строга; вона завжди правильна, а всі помилки та омани походять від людей.   - Природа не має органів мовлення, однак творить мови та серця, через посередництво яких говорить і відчуває.

# data[].attributes.subject
Й.В.Гете про природу                   - Природа- творець усіх творців                                                     - Природа не визнає жартів; вона завжди правдива, завжди серйозна, завжди строга; вона завжди правильна, а всі помилки та омани походять від людей.   - Природа не має органів мовлення, однак творить мови та серця, через посередництво яких говорить і відчуває.

# data[].attributes.headline
Волелюбні мотиви та протистояння образів персонажів у "Прометеї". Образ Прометея. Робота за посиланням: 

# data[].attributes.subject
Волелюбні мотиви та протистояння образів персонажів у "Прометеї". Образ Прометея. Робота за посиланням: 

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Вгорни небо твоє, Зевсе,

Імлою хмар,

Вчини як отой хлопчак,

Що толочить будяки,

Влучай в дуби й верхів'‎я гір, -

Тільки мою землю Мені залиши,

І мою хатину, будовану не тобою,

І вогнище моє Із розжареним приском,

Якому ти заздриш.

Не знаю нікого біднішого

Під сонцем, ніж ви, богове!

Не щедро ви живите

Данням офір І духом молитов

Вашу величність.

Ви б геть змарніли, якби

Не жебраки і діти,

Дурники, повні надії.

Коли я був малий, тоді,

Не знаючи, що, де і як,

Звертав свої заблудні очі

До сонця, чи нема там вгорі

Вуха, що скарги мої почуло б,

Серця, що так, як моє,

Пригноблених би пожаліло,

Хто допоміг

Гордість титанів мені здолать?

Хто від смерті мене врятував,

Від долі раба?

Чи не ти само це звершило,

Серце, в паланні святім?

Чи не палало, юне і добре, ти,

Марно дякуючи за рятунок

Тому, хто спить у високості?

Генріх Фрідріх Штюмер. Прометей несе вогонь людям (1817)

Тебе шанувати? Чому?

Може, зм'‎якшив ти колись

Болі знедоленим?

Може, притишив колись

Сльози настрашених?

Чи не всемогутній Час

Мужа із мене викував?

Чи не одвічна судьба

Владує і мною, й тобою?

Либонь, ти гадаєш,

Що зненавидіти життя я мушу,

Втекти десь в пустелю,

Бо не всі вже

Пуп'‎янки мрій достигли?

Ну, тут я сиджу і формую

Людей на свій образ -

Поріддя, що подібне до мене,

Щоб мучитися, щоб ридати,

Щоб втішатися, щоб радіти, -

І зневажати тебе,

Як я!

Переклад з німецької Миколи Бажана

ЧИТАЄМО, РОЗМІРКОВУЄМО, ОБГОВОРЮЄМО...

1. Розкажіть, яке враження справив на вас цей вірш.

2. Яким постає Прометей у поезії Ґете? Що саме в його образі увиразнює автор?

3. Як ви розумієте такі слова Прометея: "Не знаю нікого біднішого під сонцем, ніж ви, богове!" ?

4. Чи згодні ви з тим, що твір написано у формі ліричного монологу? Обґрунтуйте свою відповідь.

5. Поясніть, чому цю поезію називають гімном Прометею.

6. Порівняйте два образи Прометея - міфологічного і створеного Ґете. Що в них спільного, а що відмінного?

7. Підготуйте виразне читання твору.

8. Створіть постер гімну "Прометей", який би відображав його ідею.

9. Підготуйте мультимедійну презентацію на тему "Образ Прометея у світовій літературі".

У ТВОРЧІЙ МАЙСТЕРНІ ПИСЬМЕННИКА

ПРО ПОЕЗІЮ-ГІМН "ПРОМЕТЕЙ"

У Ґете був задум написати драматичний твір про Прометея, але йому не судилося завершити його. Саме для цього твору і призначався гімн "Прометей". Класичний античний міф про титана, прикутого Зевсом до скелі за те, що він викрав у богів вогонь для людей, був переосмислений Ґете в бунтарському дусі. У давньому міфі Прометей урешті-решт змирився й був пробачений Зевсом. Ґетівський Прометей непримиренний, він упевнений, що боги безсилі зруйнувати те, що він зробив для блага людей. Його ненависть до богів - вираження протесту проти всілякої тиранії, небесної та земної. Помилкова віра особливо обурює Прометея. Він сам колись вклонявся богам, але зрозумів безплідність надії на допомогу небес людям.

Поставши проти богів, Прометей мріє про те, щоб люди зреклися покори. Він хоче створити людей таких же вільних, як він сам.

"Прометей" - вершина бунтарства молодого Ґете. Порив до свободи поєднується в гімні з вільною поетичною формою, дуже органічною для цього вірша.

За працею Олександра Анікста " Творчий шлях Ґете"

ЧИТАЧУ ХХІ СТОЛІТТЯ

Образ Прометея знайомий вам не лише за давньогрецьким міфом, а й за трагедією Есхіла "Прометей закутий", яку ви вивчали у 8 класі. Крім того, до нього звертались англійці Джордж Гордон Байрон, Персі Біші Шелл і, українські поети Тарас Шевченко, Іван Франко, Павло Тичина, Максим Рильський, Андрій Малишко та багато інших. Прометей був одним з улюблених образів і Лесі Українки, наголошуючи на цьому, поетесу часто називають "дочкою Прометея". їй належать такі рядки:

Я честь віддам титану Прометею,

Що не творив своїх людей рабами,

Що світив не словом, а вогнем,

Боровся не в покорі, а завзято...

Я вслід йому піду.

# data[].attributes.attachment_link.title
ПРОМЕТЕЙ - ЙОГАНН ВОЛЬФГАНГ ГЕТЕ (1749-1832) - КУЛЬТУРА ДОБИ ПРОСВІТНИТВА - СВІТЛО РОЗУМУ: ІЗ ЛІТЕРАТУРИ ПРОСВІТНИЦТВА

# data[].attributes.attachment_link.description
Вгорни небо твоє, Зевсе, Імлою хмар, Вчини як отой хлопчак, Що толочить будяки, Влучай в дуби й верхів'‎я гір, - Тільки мою землю Мені залиши, І мою хатину, будовану не тобою, І вогнище моє Із розжареним приском, Якому ти заздриш. Не знаю нікого біднішого Під сонцем, ніж ви, богове!

# data[].attributes.headline
Ідея кохання й щастя у "Травневій пісні", ознаки фольклору. Робота за посиланням:

# data[].attributes.subject
Ідея кохання й щастя у "Травневій пісні", ознаки фольклору. Робота за посиланням:

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
: ознайомити учнів з основними подіями життєвого і творчого шляху Гете, визначити його роль в історії Просвітництва; розкрити ідеї кохання й щастя у "Травневій пісні" , розвивати навички аналізу ліричних творів Й. В. Ґете; виховувати інтерес до постатей діячів минулого.

О б л а д н а н н я: портрет, хронологічна таблиця життя і творчості письменника, відеоскрайбінг "Гете як поет і натураліст" і "Ідея кохання й щастя в "Травневій пісні" Гете".

Т и п у р о к у : урок формування нових знань, умінь, навичок.

Чи можливо пізнати себе? Не шляхом споглядання,

а шляхом діяльності. Спробуй виконати свій обов'язок,

Образ коханої не може постаріти, бо кожна мить -

Що ви дізналися про життєвий і творчий шлях Й.В.Гете з різних джерел?

Які цікавинки відшукали, підготували? Презентуйте їх перед класом.

Намалюйте психологічний портрет Гете за його першим висловлюванням. Визначте провідні риси його характеру.

Що, судячи з висловлювання Гете, просвітник вважав найголовнішим у житті людини?

Чи можна зробити висновок на основі поданої цитати висновок про ставлення Гете до жінки? Обґрунтуйте свою відповідь.

Завдання: по закінченню роботи сформулювати і записати в зошит три запитання за опрацьованим матеріалом. Вибірково запитання задаються для аудиторії.

Що виявилося найцікавішим у житті Гете? Чим привертає до себе увагу ця велична постать?

У 1770 - 1775 рр. Гете захоплювався демократичною естетикою Гердера, був тісно зв'язаний з рухом "Буря і натиск", боровся за національну самобутність німецької літератури. Лірика цього періоду життєрадісна, близька до народної поезії, сповнена пантеїстичних настроїв ("Побачення і розлука", "Дика троянда", "Травнева пісня"). В уривку "Прометей" (1773) виражений протест проти тиранії. Революціонери у мистецтві, штюрмери прокладали шлях новому літературному напряму - романтизму.

За своє життя Й.В.Гете написав близько 1600 віршів. Багато з них стали народними піснями. Добре відома його збірка поезій "Західно - східний диван". Залишив нащадкам і знамениті романи - "Страждання молодого Вертера", "Роки науки Вільгельма Мейстера", епічну поему "Герман і Дорофея", драму "Егмонт", автобіографію "Поезія і правда". Понад 60 років працював поет над своїм вершинним твором - трагедією "Фауст".

Творче життя Гете - це подвиг. Вимогливий до себе, він так само прискіпливо ставився і до літератури. "Той, хто не сподівається мати мільйон читачів, не повинен писати ані рядка", - говорив поет. Нині його читають мільйони людей в усьому світі.

Учитель. В людині Гете найбільше цінував цілеспрямований характер. Вивчав 6 мов, грав на клавесині та флейті, малював, танцював, фехтував, їздив верхи, глибоко знав історію. Для численних праць з природознавства характерне діалектичне уявлення про єдність рослинного і тваринного світу, визнання поступального розвитку живої природи. Гете вперше описав міжщелепну кістку людини, експериментально довів вплив середовища на будову й забарвлення квітів, запровадив науковий термін "морфологія" - вивчення про форму("Про метаморфозу рослин", 1790; "Вступ до порівняльної анатомії", 1795).

Жовтень 1770 р. Село Зезенгейм поблизу Страсбурга. Юний гете знайомиться з Фредерікою Бріон, молодшою дочкою священика , і закохується в неї. Фредеріка була струнка та легка, "немовби й зовсім не мала ваги, а довгі важкі світлі коси ... здавались надто важкими для її шийки. Її блискучі голубі очі сміливо дивилися у світ, гарненький кирпатий носик так мило та швидко втягував повітря, немовби на світі й не існувало жодних турбот".

Через кілька тижнів закохані були заручені. Гете-батько не дуже радів з втбору сина, але після однієї з сімейних сцен змушений був поступитися. Здавалось, уже ніщо не зможе стати на заваді щастю молодих, але... Вольфганг раптово покидає свою наречену і їде до Франкфурта. Чому?

Кожен із дослідників творчості митця намагається дати своє морально-етичне тлумачення дивного вчинку Й.В.Гете з позиції власних суджень та переконань, та всі вони досить суб'єктивні. Одні змальовують картину сільської ідилії, інші - переконують у праві генія на "заряд" енергії для творчості. Хоч як би там було, розрив з нареченою виявився малоприємним, про що свідчить "література про Фредеріку".

Багато віршів поета присвячено Фредеріці Бріон, один із них - "Травневе свято" (1771), який згодом був перейменований на "Травневу пісню".

Що лягло в основу написання поезії "Травнева пісня"?

Які мотиви присутні у вірші?

В чому своєрідність "Травневої пісні"?

В чому новаторство Гете-просвітника?

Якою постає закохана людина в поезії "Травнева пісня"?

Виведіть формулу щастя за Гете.

Яким настроєм пройнятий вірш?

Про що у ньому розповідається?

Чи можемо ми адресувати даний вірш тільки Фредеріці Бріон?

Чому автор замінив назву вірша, перенісши акцент зі слова "свято" на слово "пісня"?

Які фольклорні образи ви виокремили б у "Травневій пісні"? Назвіть їх.

Як вплинув фольклор на пісенність віршів поета?

Як Гете розумів "музику в поезії"? Чи відчули її ви, читаючи вірш-гімн весні, коханню, молодості?

Висновок. Гете був переконаний, що його поезії пісенні за своєю суттю, тому до кінця можуть бути зрозумілими тільки тоді, коли читач про себе наспівуватиме їх. Часто він писав вірші, сподіваючись, що колись їх покладуть на музику. Мабуть, ми не помилимось, якщо спробуємо почути музику творця, втілену у безсмертних віршованих образах. Адже Гете намагався вловити мить людського буття, яке постійно змінюється...

Співвіднесіть опрацьовану інформацію під час уроку, первинне враження від поезії "Травнева пісня" з цитатами Гете (епіграф уроку). Чи внесли б ви якісь зміни у намальований на початку уроку психологічний портрет поета? Чи залишили б все без змін? Зважте свої враження і дайте відповідь на поставлене питання.

VI. Домашнє завдання . Опрацювати матеріал підручника про Й.В.Гете. Підготувати виразне читання балади "Вільшаний король" і малюнки до неї (за власним бажанням).

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Євдокія Кашуба

# data[].attributes.attachment_link.title
Зар.л-ра, 9 кл. Урок 9.Роль Й. В. Ґете в історії Просвітництва. Ідея кохання й щастя у "Травневій пісні", ознаки фольклору.

# data[].attributes.attachment_link.description
ознайомити учнів з основними подіями життєвого і творчого шляху Гете, визначити його роль в історії Просвітництва; розкрити ідеї кохання й щастя у "Травневій пісні" , розвивати навички аналізу ліричних творів Й. В. Ґете; виховувати інтерес до постатей діячів минулого.

# data[].attributes.headline
Максим Рильський, характеризуючи вільшаного короля, дуже влучно використовує словосполучення "хвостатий пан", бо це справді всемогутній Пан, якому підпорядковані реальний і потойбічний світи.

# data[].attributes.subject
Максим Рильський, характеризуючи вільшаного короля, дуже влучно використовує словосполучення "хвостатий пан", бо це справді всемогутній Пан, якому підпорядковані реальний і потойбічний світи.

# data[].attributes.headline
Ілюстрація до балади

# data[].attributes.body
Ілюстрація до балади "Вільшаний король"

# data[].attributes.attachment_link.title
Вільшаний король

# data[].attributes.headline
Дослідження образів-символів у баладі "Вільшаний король". Атмосферу тривоги, страху, лихих сил підкреслюють відповідні міфологічні образи-символи: верба, вітер, туман, ніч, за якими закріпились усталені значення. Реальність та ірреальність подій відображають два погляди на окремі предмети і явища: цар-туман, дочки лісового царя- верби. Невипадковим є ймення вільшаного короля. Вільха- дерево, що росте біля води, на вологому грунті, тобто це образ, в якому поєднуються в одне ціле вода і земля. Отже, вільшаний король- втілення самої природи, володар усього, що є у Всесвіті,- води, землі, рослин, тварин, людства.

# data[].attributes.subject
Дослідження образів-символів у баладі "Вільшаний король". Атмосферу тривоги, страху, лихих сил підкреслюють відповідні міфологічні образи-символи: верба, вітер, туман, ніч, за якими закріпились усталені значення. Реальність та ірреальність подій відображають два погляди на окремі предмети і явища: цар-туман, дочки лісового царя- верби. Невипадковим є ймення вільшаного короля. Вільха- дерево, що росте біля води, на вологому грунті, тобто це образ, в якому поєднуються в одне ціле вода і земля. Отже, вільшаний король- втілення самої природи, володар усього, що є у Всесвіті,- води, землі, рослин, тварин, людства.

# data[].attributes.headline
Розуміння природи у ліриці Гете. Перегляд матеріалу: 

# data[].attributes.subject
Розуміння природи у ліриці Гете. Перегляд матеріалу: 

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
ҐЕТЕ ЙОГАНН ВОЛЬФҐАНҐ

(1749-1832)

Німецький поет, мислитель, найвидатніший представник Просвітництва у Німеччині. Навчався в університетах Лейпцига та Страсбурга, де опановував літературу, медицину, право. Ґете пропагує ідею "природної людини", виступає за прогресивні зміни у суспільстві, стає учасником "Бурі і натиску". У зрілі роки він досліджує рослинний і тваринний світи, займається геологією, анатомією, глибоко вивчає історію. Деякий час Ґете займав високі державні посади.

Усього за своє життя поет написав 1600 ліричних творів. Поезія його пронизана філософією, органічним відчуттям природи. "Нічна пісня мандрівника" - це вірш-враження. Ліричного героя вражає природа, що ніби заснула. Ґете переспівує давньогрецького поета Алкмана, а пізніше самого Ґете переспівують російські поети М. Лермонтов, Ін. Анненський.

У доробку німецького письменника всесвітньовідомі твори: роман "Страждання юного Вертера" (1774), поема "Герман і Доротея" (1797), трагедія "Фауст" (1772-1831). "Фауст" - твір, над яким автор працював протягом усього життя. В основу Ґетевського твору покладена давня німецька легенда про доктора Фауста. Ґете зосереджує свою увагу на загальнолюдських проблемах, роздумує про Людину та її призначення на землі. Подорож Фауста через світи і часові простори - це історія розвитку цивілізації, і людська жага до вдосконалення світу нескінченна, вважає автор.

Уроки Природи

(за баладою Й.-В. Ґете "Вільшаний король")

Одним з визначних творів веймарського періоду творчості Гете є балада "Вільшаний король" (1782). Як поет-просвітитель, саме в цьому творі він проголошує культ природи. Природа для нього - втілення ідей Бога на землі. Досконалим є будь-який її витвір. Нас вражає краса вранішньої квітки, тамуючи подих, ми стоїмо біля розбурханого моря. Ми відчуваємо себе дітьми природи, відчуваємо її гармонію. Але пізнати природу повністю ми не можемо, а може, й не хочемо, можливо людству заважає наш дорослий раціоналізм.

Дуже часто в літературних творах природа виступає як сила, кoтрa допомагає людині. Й.-В. Гете порушує цю традицію. У баладі "Вільшаний король" природа виступає ворожою до людини. Можливо, через це так відчувається драматизм твору. Коли читаєш "Вільшаного короля", то здається, що трагічна розв'язка є уроком природи не тільки для героїв балади, але й для нас, для усього людства.

У баладі лежать на поверхні два плани - реальний і фантастично-міфологічний. У реальному все просто: батько з малим сином повертається додому через ліс. Дорослий нервує - десь затримались, доводиться їхати вночі. Хлопчик дуже боїться, мабуть, пам'ятає страшні народні оповідання, що лісний король забирає дітей, які опинилися вночі у лісі. Батько намагається заспокоїти його. На руках у батька син помирає.

У фантастичному плані все таємничо і страшно. Природа олюднюється, з'являється страшний вільшаний король, якому захотілося заволодіти чистою душею дитини. Саме він вступає в розмову з малим хлопчиком, пропонує залишитися у його володіннях:

"Любе дитя, до мене мерщій!

Будемо гратись в оселі моїй,

Квіти прекрасні знайду тобі я,

У злото матуся одягне моя"

Хлопчик наляканий, він звертається до батька, намагається розповісти про свої відчуття. Батько намагається заспокоїти дитину, але зовсім не вірить хлопчику, бо давно вже не вірить у чудеса. Він дорослий, а значить, на його думку, правий (як всі дорослі). Звичайно, батько любить сина, це відчувається, але, на мій погляд, відчувається і нерозуміння між ними. Дитина ближча до природи, тому її душа приваблює всемогутнього володаря лісу. Ми розуміємо і причину жорстокості лісного короля: мабуть, люди дошкуляли йому вдень, а тепер порушили спокій і вночі, без запросин з'явившись у його володіннях. І ось вирок:

Батькові страшно, батько спішить,

В руках його хлопчик бідний кричить;

Насилу додому доїхав він,

В руках його мертвий лежав його син.

Отже, ця балада привертає увагу читачів своєю неоднозначністю. Нам цікаве переосмислення народної легенди Ґете, його звернення до фольклору. Ми відчуваємо захоплення автора всесильністю природи, її справедливістю. Актуальним залишається і питання стосунків між батьками і дітьми. Якби батько ПОЧУВ сина, можливо, фінал міг бути іншим...

# data[].attributes.attachment_link.title
Уроки Природи (за баладою Й.-В. Ґете "Вільшаний король") - шкільний твір

# data[].attributes.attachment_link.description
ҐЕТЕ ЙОГАНН ВОЛЬФҐАНҐ (1749-1832) Німецький поет, мислитель, найвидатніший представник Просвітництва у Німеччині. Навчався в університетах Лейпцига та Страсбурга, де опановував літературу, медицину, право. Ґете пропагує ідею "природної людини", виступає за прогресивні зміни у суспільстві, стає учасником "Бурі і натиску". У зрілі роки він досліджує рослинний і тваринний світи, займається геологією, анатомією, глибоко вивчає історію.

# data[].attributes.headline
Прочитайте вірш "Травнева пісня":

# data[].attributes.subject
Прочитайте вірш "Травнева пісня":

# data[].attributes.attachment_link.title
ХУДОЖНІ НАПРЯМИ ДОБИ ПРОСВІТНИЦТВА

# data[].attributes.headline
Опрацювання біографії Гете за посиланням: 

# data[].attributes.subject
Опрацювання біографії Гете за посиланням: 

# data[].attributes.headline
Йоганн Вольфганг Гет

# data[].attributes.body
Йоганн Вольфганг Гете

# data[].attributes.headline
Виконання наступного завдання: випишіть з І частини твору засоби комічного:

# data[].attributes.subject
Виконання наступного завдання: випишіть з І частини твору засоби комічного:

# data[].attributes.body
1. Гумор
2. Іронія
3. Сатира
4. Сарказм

# data[].attributes.headline
Головною метою кожного мандрівника має бути виховання розуму та доброчесності своїх співвітчизників за допомогою добрих і поганих прикладів із життя чужих країн.

# data[].attributes.subject
Головною метою кожного мандрівника має бути виховання розуму та доброчесності своїх співвітчизників за допомогою добрих і поганих прикладів із життя чужих країн.

# data[].attributes.body
Дж. Свіфт

# data[].attributes.headline
Образ Гулівера. Працюємо за посиланням: 

# data[].attributes.subject
Образ Гулівера. Працюємо за посиланням: 

# data[].attributes.headline
Історія написання твору "Мандри Гуллівера":  Опрацювання ІV(3) частини

# data[].attributes.subject
Історія написання твору "Мандри Гуллівера":  Опрацювання ІV(3) частини

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Мета (формувати компетентності): предметні (знання про життя та творчість Дж. Свіфта, про роман "Мандри Лемюеля Гуллівера..." як вершину творчості письменника; словниковий запас; розвинені зв'язне мовлення та критичне мислення; навички компаративного аналізу прозових творів; прагнення сповідувати загальнолюдські цінності); ключові (уміння вчитися: активну пізнавальну діяльність; критичне мислення; комунікативні: навички спілкування в колективі, толерантне ставлення до думок і почуттів оточуючих; інформаційні: вміння визначати роль деталі в тексті; навички роботи з книгою; загальнокультурні: естетичний смак, читацькі інтереси; світогляд).

Тип уроку: урок формування знань, умінь і навичок.

Основні терміни й поняття: біографія, світогляд.

Міжпредметні зв'язки: історія, географія, математика.

Обладнання: підручник; портрет письменника, видання його творів, ілюстрації до них; роздавальний матеріал за темою уроку; медіазасоби.

ПЕРЕБІГ УРОКУ

І. ОРГАНІЗАЦІЙНИЙ МОМЕНТ

ІІ. АКТУАЛІЗАЦІЯ ОПОРНИХ ЗНАНЬ

Перевірка домашнього завдання

ü Схарактеризуйте добу Просвітництва, її літературні напрями.

Назвіть її найвидатніших представників.

ü Що сучасна література запозичила в літературі Просвітництва? Свою думку обґрунтуйте, посилаючись на актуальні цитати. (Проголошення цінності людини незалежно від її походження, утвердження рівності людей перед законом; віру у всеохоплюючі можливості виховання (за словами англійського мислителя Дж. Локка, людина народжується "чистим аркушем <...>, на якому можна накреслити будь-які моральні, соціальні відомості"); ідеалом просвітництва є розум, проте існує також розуміння того, що розум обмежений досвідом, відчуттями й почуттями (однаково часто зустрічаються і "чуттєві душі", і "освічені розуми"); людина має керувати власним розумом. Справжній просвітитель думає не тільки про себе, а й про інших, про своє місце в суспільстві. Для того щоб бути просвітителем, слід реалізувати та зрозуміти себе: поєднати раціональне й чуттєве, спроектувати зовнішній світ на внутрішній.)

ü Опрацюйте роздавальний матеріал. Зробіть висновок.

Картка "Письменники - найвидатніші представники епохи Просвітництва"

Вольтер - поет, прозаїк, філософ, драматург, історик, математик.

Й. В. Ґете - поет, прозаїк, дипломат, міністр, учений-натураліст, художник.

М. В. ломоносов - хімік, фізик, астроном, філолог і мовознавець, поет, художник.

Г. С. Сковорода - філософ, поет, педагог, фольклорист, співак, музикант, художник.

Очікувана відповідь

Висновки. Письменники доби Просвітництва - різнобічно обдаровані, талановиті люди з естетичним смаком, які вдало поєднували розум із почуттями, теорію з практикою.

ü Продемонструйте кілька слайдів створених вами презентацій "Просвітництво у різних видах мистецтва - живописі, музиці, театрі, архітектурі та ін.".

ІІІ. ОГОЛОШЕННЯ ТЕМИ Й МЕТИ УРОКУ. МОТИВАЦІЯ НАВЧАЛЬНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ

Учитель. Герой дитячої казки, мультфільму, людина-велетень - таким нам уявляється Гуллівер. Насправді у цього героя значно важливіша місія. як істинний письменник-реаліст доби Просвітництва, англійський письменник Джонатан Свіфт - автор роману про Гуллівера та ліліпутів - мав на меті виправити звичаї та звички своїх співвітчизників, прищепити їм чесноти й показати, яким має бути суспільство за часів Просвітництва. Про особистість митця та його знамениту книгу "Мандри Лемюеля Гуллівера..." ми поговоримо сьогодні на уроці.

IV. РОБОТА НАД ТЕМОЮ УРОКУ

1. Розповідь учителя

- Ірландія - "смарагдовий острів", що омивається теплою течією Ґольфстрім, із зеленими пагорбами й озерами, струмками й водоспадами, старовинними фортецями-палацами й давньою та самобутньою культурою, а також із незліченними отарами овець, яких цілорічно випасають на соковитих луках.

Столиця Ірландії - Дублін, батьківщина Джеймса Джойса, Оскара Уайльда, Семюела Беккета, Шеймаса Гіні.

Творчість двох останніх відзначено Нобелівськими преміями з літератури. Тут народився й знаменитий автор "Мандрів Лемюеля Гуллівера..." - Джонатан Свіфт.

Дід Джонатана, Томас, був парафіяльним священиком. Під час англійської революції XVII ст. він виступив на захист королівської влади, а потім зазнав за це утисків (зокрема, нові можновладці реквізували все його майно). Відтак велика родина Томаса (а в нього було 13 дітей), покинувши місто Ґудріч, роз'їхалася Англією, а дехто з братів подався до Ірландії. Поміж них - і батько майбутнього письменника Джонатан, який дістав там посаду доглядача судових споруд, але помер зовсім молодим, залишивши маленьку доньку та дружину Ебіґейл, яка саме чекала на народження другої дитини. На честь батька хлопчика назвали Джонатаном.

Родина Свіфта мала кілька цікавих літературних зв'язків: його бабуся, Елізабет (Драйден) Свіфт, була племінницею Еразмуса Драйдена, діда поета Джона Драйдена; тітка цієї самої бабусі, Кетрін Драйден, доводилася двоюрідною сестрою дружині Волтера Релі; прапрабабуся Маргарет Свіфт була сестрою Френсіса Годвіна, автора книги "Людина на Місяці", яка почасти вплинула на сюжет "Мандрів Лемюеля Гуллівера."; дядько Томас Свіфт перебував у шлюбі з донькою поета та драматурга Вільяма Давенанта, хрещеника Вільяма Шекспіра.

Невдовзі мати, залишивши сина під опікою годувальниці, назавжди виїхала до Англії, де оселилася у Лестерширі, у маєтку Фарнхем, що належав родині Темплів. Голова родини Вільям Темпл - колишній політичний діяч, дипломат, який служив при дворі Карла II Стюарта, шанувальник літератури та мистецтва і знаний сучасниками письменник.

Сумним було дитинство Свіфта, який жив у родичів,- без материнського тепла й піклування. У 6 років його віддали навчатися до школи в ірландському місті Кілкенні, а в 14 років він вступив до Триніті-коледжу Дублінського університету. Нічого доброго він не побачив і там - нудна наука, сувора дисципліна, матеріальна залежність від родичів. Єдиним його захопленням стали поезія й історія, через що він ледь склав іспити на звання бакалавра. Проте завершити повний курс університетської освіти Свіфтові завадили події революції 1688 року, які змусили його покинути Дублін. Йому вдалося влаштуватися на службу до Вільяма Темпла й оселитися в його маєтку Мур-Парк. Обов'язки секретаря Темпла Свіфт виконував протягом кількох років. Темпл високо оцінив ґрунтовні знання й ерудицію юного Свіфта.

Джонатан Свіфт

Саме тут Джонатан Свіфт розпочав свою поетичну творчість. Молодий літератор мав змогу працювати в багатющій бібліотеці Темпла.

1692 року Свіфт отримав звання магістра мистецтв у Оксфорді; надзвичайно важливою подією у його житті стала зустріч з Естер Джонсон, вітчим якої працював управителем Мур-Парку. Естер була на 14 років молодшою від Свіфта; 1689 року, коли їй було 8, Свіфт її навчав.

Згодом Естер Джонсон (Свіфт називав її Стеллою) стала близьким другом і супутницею життя письменника. Листи, які Свіфт надсилав їй із Англії (1710-1713), склали "Журнал для Стелли" - книгу, що містить чимало цінних фактів про життя письменника та про події суспільно-історичного характеру. На сторінках "Журналу..." Свіфт згадує багатьох своїх видатних сучасників, повідомляє цікаві факти політичного та побутового плану.

Товаришував письменник і з донькою багатого дублінського комерсанта Ваномрі. Взаємини Свіфта з Ванессою Ваномрі надихнули його на створення поеми "Каденус і Ванесса".

1695 року Свіфт отримав сан священика англіканської церкви й парафію в Кілруті (Ірландія), розташованому неподалік Белфаста, що був одним із центрів протестантів, які боролися проти англіканства. Опинившись у сфері релігійних чвар, Свіфт задумав памфлет "Казка діжки" і працював над цим твором упродовж кількох років. 1696 року він знову повернувся до Мур-Парку, де створив сатиру "Битва книг". Свіфт написав цей твір на підтримку Темпла, який вступив у суперечку, що на той час точилася між прибічниками "давніх і нових книг". У цій дискусії Темпл виступив на захист "давніх" і обґрунтовував перевагу античних авторів над сучасними. У Мур-Парку Свіфт залишався до смерті Темпла (1699), щоб завершити редагування мемуарів патрона, і, можливо, сподіваючись, що визнання його заслуг допоможе знайти гідну посаду в Англії. На жаль, робота Свіфта спричинила появу ворогів серед членів родини і друзів Темпла: особливо невдоволеною була сестра, леді Жиффар, через опублікування деяких подробиць у цих мемуарах.

Згодом Свіфт оселився в Ірландії. Упродовж наступних років він часто відвідував Англію, підтримував товариські взаємини з відомими літераторами та журналістами, політичними діячами. У Лондоні вийшли друком памфлети й поетичні твори Свіфта, "Вибрані твори у прозі та віршах" (1711). У дублінському Триніті-коледжі він здобув звання доктора теології і став деканом собору Св. Патріка в Дубліні.

1724 року багатотисячним накладом розійшлися анонімні "листи сукнороба", що закликали до бойкоту англійських товарів і неповноцінної англійської монети. Резонанс від "Листів..." був приголомшливим, тож лондон був змушений терміново призначити нового намісника, Джона Картерета, щоб утихомирити ірландців. Премію, яку Картерет призначив тому, хто вкаже ім'я автора, так ніхто і не отримав. Влада знайшла друкаря "Листів..", однак присяжні одностайно його виправдали. Прем'єр-міністр лорд Волпол запропонував арештувати "підбурювача", але намісник пояснив, що для цього знадобиться ціла армія.

1725 року письменник завершив "Мандри Лемюеля Гуллівера..." і зажив прижиттєвої слави літератора, видавши цю книгу 1726 року. Через 3 роки Свіфт дістав звання почесного громадянина Дубліна. Уже за життя письменника дублінський видавець Фолкнер опублікував 6 томів зібрання творів Свіфта (1735-1738).

Останні роки життя письменника виявилися дуже складними - втрата близьких людей, матеріальна нестабільність, тяжка хвороба. 1745 року письменника не стало. Своє майно він заповів витратити на спорудження лікарні. На його пам'ятнику викарбовано напис, який він сам склав заздалегідь:

Тут покоїться тіло Джонатана Свіфта,

Декана цього кафедрального собору,

І жорстоке обурення не може вже терзати його серце.

Йди, подорожній, і наслідуй, якщо можеш,

Ревного поборника справи мужньої свободи.

2. Робота з підручником

ü Самостійно опрацюйте статтю підручника про Дж. Свіфта.

Дайте відповіді на вміщені там запитання, виконайте завдання (на розсуд учителя).

3. Повідомлення учня за індивідуальним домашнім завданням

- Історія виникнення роману "Мандри Лемюеля Гуллівера..." - найголовнішої книги Свіфта, яку він писав протягом 5 років і на яку покладав великі надії, нагадує детектив. Пізнього вечора 8 серпня 1726 року у двері будинку відомого лондонського книговидавця Бенджаміна Мотта подзвонили. Мотт відчинив, та, на його подив, за дверима нікого не було, лише на порозі лежав якийсь згорток. розкривши його, господар знайшов лист, у якому не відомий видавцеві Річард Сімпсон пропонував його увазі записки свого кузена Лемюеля Гуллівера. Якщо цей твір сподобається, Мотт має повідомити за 3 дні й тоді отримає рукопис повністю. Украй заінтригований видавець прочитав записки за вечір і вже наступного дня погодився опублікувати рукопис. Цікаво, що Свіфт подбав навіть про те, щоб рукопис переписала інша людина. Так з XVIII ст. вирушив у мандри світом Гуллівер. Перше видання вийшло друком у Лондоні (1726-1727). Книга стала класикою етично-політичної сатири, хоча особливо популярні її скорочені переробки (та екранізації) для дітей.

4. Постановка та розв'язання проблемного питання

ü Виразно прочитайте "Лист капітана Гуллівера до свого родича Сімпсона", звернення "Видавець до читача" та розділ I роману Дж. Свіфта "Мандри Лемюеля Гуллівера...". Чому, на вашу думку, автор дав своєму твору таку довгу назву ("Подорожі в деякі віддалені країни світу в чотирьох частинах: твір Лемюеля Гуллівера, спочатку хірурга, а потім капітана кількох кораблів")? (Для достовірності й реальності описуваного.) Як автор підкреслює достовірність оповіді про подорожі героя?

V. УЗАГАЛЬНЕННЯ ВИВЧЕНОГО НА УРОЦІ МАТЕРІАЛУ

Експрес-опитування

ü Що вважав головним у житті Дж. Свіфт?

ü Які риси характеру письменника варто наслідувати?

ü Прокоментуйте слова Свіфта: "Я пишу не заради слави. Єдина моя мета - благо суспільства".

ü Чому твори Дж. Свіфта викликали невдоволення влади?

ü Яка таємнича історія пов'язана з першим виданням роману "Мандри Лемюеля Гуллівера..."?

VI. ПІДБИТТЯ ПІДСУМКІВ УРОКУ

Міні-диспут

ü Дж. Свіфт вустами свого героя говорить про те, що найбільшу користь для своєї країни та для всього людства принесе той, хто виростить два колоски на місці, де досі родив один. Наскільки це твердження є актуальним сьогодні?

VІІ. ДОМАШНЄ ЗАВДАННЯ

Для всіх: уміти розповідати про письменника, його світогляд, виокремлювати основні риси його характеру; прочитати розділ І частини І роману "Мандри Лемюеля Гуллівера...", уміти переказувати, коментувати.

Індивідуальне: підготувати повідомлення про творчість Дж. Свіфта ("Казки діжки", "Битва книг").

ДОДАТОК ДО УРОКУ 4

ЦЕ ЦІКАВО!

■ Джонатан Свіфт був людиною проникливою й дотепною. Деякі його висловлювання неможливо оминути.

♦ Людина ніколи не має соромитися своїх помилок, тобто того, що сьогодні вона мудріша, ніж була вчора.

♦ Більшість чоловіків люблять лестощі внаслідок скромної думки про себе, більшість жінок - з протилежної причини.

♦ Не поспішай говорити "ні", поки тебе не запитали.

♦ Сатира - своєрідне дзеркало, у якому кожен, хто дивиться в нього, бачить будь-яке обличчя, крім власного.

♦ Якщо на світі так мало щасливих шлюбів, то лише тому, що дівчата набагато більше уваги приділяють плетінню силець, ніж будівництву кліток.

■ Французький письменник XVII ст. д'Абланкур написав продовження античного роману Лукіана "Правдива історія", де згадано "Острів тварин, із яким були сусідні острови велетнів, чарівників і пігмеїв". Незрозуміло, однак, чи є тут зв'язок із "Мандрами Лемюеля Гуллівера...", чи це простий збіг.

■ У "Мандрах Лемюеля Гуллівера..." згадано два супутники Марса, які було відкрито лише після XIX ст.

■ Майже всі вигадані країни, за винятком країни коней, автор розташував у Тихому океані, тоді мало дослідженому.

■ Книгу "Мандри Лемюеля Гуллівера." (особливо частину I "Гуллівер у країні Ліліпутії") багаторазово екранізували (самих телеверсій понад 20). Найвідоміші екранізації:

♦ "Новий Гуллівер" (реж. О. Л. Птушко, 1935, СРСР);

♦ "Мандри Гуллівера" (реж. М. Флейшер, 1939, США);

♦ "Мандри Гуллівера" (реж. Р. Леттерман, 2010, США).

# data[].attributes.attachment_link.title
ДЖОНАТАН СВІФТ "МАНДРИ ЛЕМЮЕЛЯ ГУЛЛІВЕРА..." (ЧАСТИНА I). ІСТОРІЯ НАПИСАННЯ ТВОРУ - ПРОСВІТНИЦТВО

# data[].attributes.attachment_link.description
Мета (формувати компетентності): предметні (знання про життя та творчість Дж. Свіфта, про роман "Мандри Лемюеля Гуллівера..." як вершину творчості письменника; словниковий запас; розвинені зв'язне мовлення та критичне мислення; навички компаративного аналізу прозових творів; прагнення сповідувати загальнолюдські цінності); ключові (уміння вчитися: активну пізнавальну діяльність; критичне мислення; комунікативні: навички спілкування в колективі, толерантне ставлення до думок і почуттів оточуючих; інформаційні: вміння визначати роль деталі в тексті; навички роботи з книгою; загальнокультурні: естетичний смак, читацькі інтереси; світогляд).

# data[].attributes.headline
Прослухайте І розділ твору "Мандри Лемюеля Гуллівера" за посиланням: 

# data[].attributes.subject
Прослухайте І розділ твору "Мандри Лемюеля Гуллівера" за посиланням: 

# data[].attributes.attachment_link.title
1.(1-2) Мандри Гуллівера 🚣🏻‍♂️ АУДІОКНИГА - українською мовою (Джонатан Свіфт)

# data[].attributes.headline
Джонатан  Свіфт( 166

# data[].attributes.body
Джонатан Свіфт( 1667-1745)

# data[].attributes.attachment_link.title
Джонатан Свифт

# data[].attributes.attachment_link.title
Просвітництво

# data[].attributes.headline
Ознайомлення з теоретичним матеріалом за посиланням: 

# data[].attributes.subject
Ознайомлення з теоретичним матеріалом за посиланням: 

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Під Просвітництвом прийнято розуміти загальноєвропейський ідейний рух кінця XVII - XVIII ст., спрямований проти закостенілих форм суспільного, культурного та духовного життя. Особливістю Просвітництва є перенесення акценту зі сфери пізнання і дослідження природи, що було характерним для попереднього відтинку Нового часу - доби Раціоналізму, на соціальні, політичні, економічні, правові, релігійні, духовні інтереси людей. Термін "Просвітництво" набуває статусу самостійної лексичної одиниці у тому ж XVIII ст. Його використовували Ф.М.Вольтер, Й.Гердер, але остаточно він був закріплений після виходу статті І.Канта "Що таке Просвітництво" (1784 p.). Кант визначив Просвітництво як "вихід людини із стану власного неповноліття". Основна мета Просвітництва за Кантом - вільне використання людського розуму для прогресивного перетворення суспільства. Носіям ідеології Просвітництва було притаманне схиляння перед розумом, віра в його безмежні можливості й перетворювальну силу. Просвітники мали широкий світогляд, в якому виділялася ідея перебудови всіх суспільних відносин на основі розуму, "вічної справедливості", рівності, що випливали, на їхню думку, з самої природи, невід'ємних "природних прав" людини. В концепції "природного права" просвітники обґрунтували основні принципи цивілізованого життя особистості, нації: право на гідне людини життя, свободу і власність. Відстоюючи ці принципи, Просвітництво поклало в Європі початок формуванню громадянського демократичного суспільства.

Добу Просвітництва нерідко називають також віком філософії. У цей період надзвичайно зміцнів соціальний статус філософії, набули великого поширення філософські знання. Філософія Просвітництва стала новим типом філософії передусім тому, що висувала перед собою практичні завдання і цілі. Вона слугувала для виразу нагальних суспільно-історичних та політичних потреб, була виразником передових ідей, несла величезний перетворювальний потенціал. Філософи-просвітники прагнули поліпшити життя, змінити усталений спосіб мислення, намагалися дати людям знання і звільнити їх від неуцтва, забобонів. У добу Просвітництва значно зріс обсяг філософської літератури, збільшилася кількість людей, які займалися філософією, кількість публікованих філософських праць. Філософія стала настільки популярною, що навіть твори художньої літератури і мистецтва були здебільшого насичені глибоким філософським змістом і містили суспільно значущу ідею. Панівною філософською ідеєю культури XVII ст. став розум. Філософи-раціоналісти були переконані, що природа упорядкована "розумно", тому може бути пізнана раціоналістичними засобами. Водночас заперечувалися інші "знаряддя" пізнання світу, зокрема, релігійний досвід, традиційна мудрість. Успіхи природничих наук сприяли поширенню думки, що науково емпіричними методами можна вивчати не лише природу, а й людину, суспільство.

Просвітницькі ідеї у філософії вперше з'явилися в Англії. Англійських філософів і діячів Просвітництва передусім цікавили питання про співвідношення знання та релігійної віри, ставлення наукового світогляду до надприродних подій та явищ, описаних у Священному Писанні. Не відкидаючи остаточно ідею Бога, значна частина англійських просвітників переосмислювала її в контексті деїзму з його провідною тезою "Закон природи є закон Божий", їх цікавили також проблеми моралі, виховання, політичного устрою суспільства тощо.

На розвиток англійського Просвітництва великий вплив мала філософія Дж.Локка (1632-1704 pp.). У філософській праці "Дослід про людський розум" він доводив, що весь духовний світ людини, почуття, поняття, наукові та морально-етичні ідеї є продуктом її досвіду, основу якого становить чуттєве споглядання об'єктивної дійсності. До досвіду ("від народження") людська душа, на думку Дж.Локка, схожа на "чисту дошку", і лише у процесі чуттєвого споглядання та роботи мислення людина набуває певних знань про зовнішній світ. В економічних працях Дж.Локк досліджував головно питання грошей і грошового обігу, цікаві ідеї він висунув у галузях мовознавства, педагогіки, в політичній діяльності брав активну участь як прихильник буржуазної конституційної монархії. До невід'ємних прав людини філософ відносив право на життя, свободу і власність.

Від деїзму до матеріалізму еволюціонували філософські погляди англійського науковця Дж.Толанда (1670-1722 pp.). У праці "Християнство без таємниць" він визнав християнські одкровення Бога, однак доводив, що вони не можуть бути ні надрозумними, ні проти розумними. В іншому творі "Листи до Серени" вчений стверджував, що світ як ціле є вічним, однак постійно змінюється. Він одним з перших сформулював положення про те, що рух - суттєва властивість матерії. Матерія ж міститься і в основі мислення. З-поміж англійських просвітників були достатньо популярними погляди А.Е.К.Шефтсбері (1671 - 1713 pp.). Виступаючи як філософ-мораліст, вчений обґрунтував ідеал гармонійно розвиненої особи - калакагатоса XVIII ст. Це - людина, наділена різноманітними чеснотами і здібностями, котра стверджує у житті єдність істини, добра і краси. Шефтсбері вважав, що моральність - вроджена якість людини, яка не залежить від віри в Бога і зовнішніх впливів, а критерій доброчесності - співдія загальному благу ("Дослідження про доброчесність, або Заслугу", "Моралісти"). Шефстбері дотримувався позицій деїзму, різко виступав проти релігійного фанатизму.

Представником англійської філософії доби Просвітництва був Д.Юм (1711 - 1776 pp.) - філософ, економіст, історик, засновник новоєвропейського агностицизму. Завдання знання він вбачав не в адекватному зображенні дійсності, а у його здатності бути керівництвом для практичної орієнтації. У філософських поглядах Юм виступав також з позиції скептицизму. Сумніваючись у достовірності людських знань про світ, Юм визнавав бездоказовим існування Бога і душі як духовної субстанції. Заперечуючи церковні догми, критикуючи релігійну мораль і нетерпимість, Юм виступав за створення природної релігії ("Трактат про людську природу", "Досліди моральні й політичні"). Скептицизм Юма виступає як обґрунтування утилітарного й розсудкового умонастрою буржуа.

Англійська філософія відкрила шлях до розвитку філософської та спільно-політичної думки французьких просвітників. Найяскравішими мислителями і діячами Просвітництва були Ж.Мельє (1664-1729 pp.), М.Ф.Вольтер (1694-1778 pp.), Ж.-Ж.Руссо (1712-1778 pp.), A.Avypo (1713-1784 pp.), А.Мон-теск'є (1689- 1755 pp.), К.-А.Гель-вещи (1715-1771 pp.), Ж-О.Ламет-pi (1709-1751 pp.), П.-А.Гольбах (1723-1789 pp.), Е.-Б.Кондільяк (1715-1780 pp.), Ж.-Л.Д'Аламбер (1717-1783 pp.).

Своєрідним символом французького Просвітництва стали творча діяльність, активна суспільно-політична позиція М.Ф.Вольтера, Ж.-Ж.Руссо й Д.Дідро. Ф.М.Аруе, відомий під псевдонімом Вольтер, увійшов у історію культури як один з найвидатніших мислителів і письменників Франції, фізик і психолог, полеміст і сатирик. Він одним з перших спрямував вістря свого таланту проти засилля церкви, невігластва й свавілля правителів, кріпацтва і феодальних порядків, виступав за просвічену монархію та вільний розвиток кожного.

У філософії Вольтер виступав з позиції деїзму і матеріалізму. Він досліджував природу релігійної віри і знання, цікавився питаннями психології й етики, прагнув пізнати закономірності розвитку історії людства, пропагував натурфілософію Ньютона й емпіричні погляди Локка в психології ("Філософські листи", "Основи філософії Ньютона"). Чимало передових думок Вольтера відбились в ідеології Великої французької революції. Значення Ж.-Ж.Руссо в історії Просвітництва полягає в тих ідеях, які він висунув як філософ, політик, психолог і педагог. Політичним радикалізмом Руссо сприяв перемозі буржуазії у революції. В працях "Міркування про походження й причини нерівності між людьми", "Про суспільний договір, або Принципи політичного права" Руссо виступає проти соціальної нерівності та деспотизму, заперечує будь-яке насильство над природою й особистістю, обґрунтовує право народу на боротьбу проти монархії. Ж.-Ж.Руссо відомий як багатоплановий філософ. Чимало важливих, цікавих думок і положень, висловлених Руссо, стосуються суті та змісту природних і суспільних процесів, їх впливу на людину, а також проблем моралі, виховання й освіти.

Філософськими та соціальними поглядами прославився Д.Дідро. У своїх знаменитих працях "Лист про сліпих на науку зрячим", "Розмова Д'Аламбера і Дідро", "Думки про пояснення природи" Дідро висловив ідеї про єдність органічної й неорганічної природи, еволюцію природних форм тощо. Дідро вірив у можливість побудови суспільства, життєвим принципом якого повинні стати природна доброта, самопожертва і безкористя. Чимало зробив Дідро і стосовно розвитку естетичної теорії.

Важлива роль у формуванні нових уявлень і поширенні ідей французького Просвітництва належала виданню багатотомної "Енциклопедії, або тлумачного словника наук, мистецтв і ремесел", що вийшла у 1751 - 1783 pp. Засновниками цього видання були Д.Дідро і Ж.-Л.Д'Аламбер. Мета авторів "Енциклопедії" - науковців, митців, військовиків, церковних служителів полягала в тому, щоб не просто зв'язати воєдино існуючі знання, але й спрямувати читачів до розуміння того, якими повинні бути нові суспільні відносини. Праця, що охопила у 35 томах увесь фонд знань у галузі природничих, соціальних і технічних дисциплін, стала справжньою академією науки. Видання сприяло тому, що всі французи і навіть усі європейці, за словами Вольтера, стали енциклопедистами.

Рух Просвітництва був поширений і в Німеччині. В економічно роз'єднаній і політично роздрібненій країні об'єктивні умови для широкомасштабних соціальних перетворень були відсутні. Однак передові діячі німецької культури, що були переважно вихідцями з бюргерського середовища, змогли з великою силою виразити характерний для Просвітництва протест проти феодального гніту, деспотизму, клерикального засилля. Німецьке Просвітництво вело боротьбу за права людини, філософію, що спирається на розум, прагнуло розв'язати конфлікт між вірою і розумом. Характерна риса німецького Просвітництва - компроміс між знанням і вірою, наукою і релігією. І.Кант (1724 - 1804 pp.) - основоположник німецької класичної філософії вважав першочерговими завданнями Просвітництва звільнення людей від "опікунства" духовенства, забезпечення вільного користування своїм розумом, без будь-яких перешкод висловлювати погляди в усній або друкованій формі перед найширшою громадською аудиторією. Лише так, на його думку, можна дати дійсне просвітництво людям. Єдиними носіями просвітницького вільнодумства Кант вважав філософів. Кантівська концепція Просвітництва вперше у німецькій філософії чітко виразила і глибоко обґрунтувала антифеодальну й антиабсолютистську суть цього руху.

Одним з найяскравіших представників німецького Просвітництва вважають Ґ.-Е.Лессінга (1729-1781 pp.) - видатного письменника, драматурга, критика, філософа. Він наполегливо боровся проти реакції, феодальної ідеології, мракобісся та релігійної нетерпимості. Так, у драмі "Натан Мудрий" Ґ.-Е.Лессінг відстоював право людей на вільнодумство, у філософському творі "Виховання людського роду" обґрунтовував думку, що з часом релігія поступиться місцем просвітницькому розумові. Водночас Лессінг вважає Бога "душею світу", джерелом моралі. Дослідники визначають естетичну концепцію Лессінга як кульмінацію у розвитку німецького Просвітництва. Лессінг доводив високе призначення мистецтва, здатного виховати вільну особистість ("Лаокоон, або Про межі живопису й поезії").

Важлива роль у розвитку німецького Просвітництва належить видатному поету і мислителю Й.-В.Ґете (1749-1832 pp.), великому поету Й.-Ф.Шіллеру (1759-1805 pp.), філософу і письменнику Й.-Г.Гердеру (1744-1803 pp.), революційним демократам Г.Форстеру (1754-1794 pp.) і К.Шубарту (1739-1791 pp.) та ін. Усі вони утверджували тенденцію до реабілітації людської чуттєвості, поєднуючи з цим поняттям ідеал громадянської пристрасті. Й.-Г.Гердер, зокрема, наголошував на емоційному началі в мистецтві як наріжному камені естетичної теорії. Німецькі просвітителі вперше протиставили літературу, театр, музику традиційно панівному образотворчому мистецтву, розглядаючи їх як жанри динамічного мистецтва. Це положення увійшло в європейську естетичну думку.

В Італії одним з провідних представників Просвітництва був Ч.Беккарія (1738-1794 pp.). У трактаті "Про злочин і покарання" він виразив правові погляди буржуазії періоду її боротьби з феодалізмом як супротивник тортур, формальної системи доказів інквізиційного процесу. Раціоналістичній філософії західноєвропейського Просвітництва належала значна роль у розвитку прогресивної суспільної думки та духовної культури багатьох інших країн світу.

У добу Просвітництва зріс соціальний статус мистецтва як зосередження духовного життя, що зробило його одним з ведучих факторів розвитку суспільства. Мистецтво наблизилося до науки, соціально-філософської думки, політики, активно долучилося до процесу формування суспільних і моральних ідеалів. Як і в інших сферах духовної культури, просвітницький рух у мистецтві також не був однорідним. Постійно точилася бурхлива полеміка з приводу суспільної та виховної ролі мистецтва, естетичних смаків, ідеалів.

Для XVIII ст. характерна низка художніх напрямів, які нерідко взаємоперетинаються, - зберігаються бароко й класицизм, виникають рококо та романтизм. Вони позначилися на різних жанрах мистецтва і, насамперед, знайшли втілення в образотворчому мистецтві та в архітектурі.

Розквіт англійської національної школи живопису, що увібрала в себе провідні ідеї Просвітництва, пов'язаний з ім'ям У.Хогарта (1697-1764 pp.). Гравюри та жанрові полотна митця зображали тогочасне життя Англії, висміювали його негативні риси ("Історія повії", "Модний шлюб"). Найбільшим досягненням англійського живопису XVIII ст. вважається портретний жанр. У.Хогарт створив у цьому жанрі низку відомих творів, таких, як "Родина Строуд", "Єпископ Хоудан", "Автопортрет з собакою" та ін.

У 1768 р. в Англії було відкрито Королівську Академію мистецтва, її першим президентом став видатний живописець, глибокий теоретик естетики, виразник ідей класицизму Д.Рейнолдс (1723-1799 pp.). Він чутливо реагував на нові віяння часу, відображаючи їх у творах. Основну увагу художник акцентував на духовному змісті, особистих якостях персонажа. Рейнолдс відомий також громадською просвітительською діяльністю. Видатним англійським портретистом був Т.Гейнсборо (1727 - 1788 pp.). Його персонажів вирізняють глибока одухотвореність, мрійливість, інтелігентність. Всю увагу він зосереджує на емоційному стані, внутрішніх переживаннях героїв. Важливу роль у картинах Гейнсборо виконує пейзаж, який створює атмосферу ліризму та чарівності ("Місіс Грехем", "Ранкова прогулянка").

Тенденції Просвітництва в англійському образотворчому мистецтві знайшли подальший розвиток у Франції, яка тривалий час стає центром мистецького життя Європи, законодавцем художніх нововведень. Паростки Просвітництва у Франції сходять на ґрунті рококо (франц. rococo від rocaille - черепашка) - мистецького стилю, що виникає у перших десятиліттях XVIII ст. Рококо - підкреслено світське мистецтво порівняно з бароко, воно камерніше, інтимніше, щиріше й вишуканіше, тісніше пов'язане з побутом. Рококо ніби передає відчуття миттєвості існування, непевності, збентеженості, чутливе до найтонших душевних переживань людини. Можливо тому цей стиль тяжіє до малих форм і виявився головно в ужитковому мистецтві: меблях, посуді, декоративних тканинах, бронзі, порцеляні тощо. Провідна тема художніх творів - кохання, а серед їх сюжетів переважають історичні, міфологічні, жанрові, алегорії.

Природа рококо достатньо глибоко відображена у французькому живописі, передусім у творчості Ж.-А.Ватто (1684- 1721 pp.). На його полотнах життя розгортається подібно до театральної дії. Головним сюжетом творів Ватто стали "галантні свята" - витончені та безтурботні розваги аристократів на тлі пишної природи ("Свято кохання", "Товариство в парку"). Всі нюанси кохання передані у кольорі відтінками тонів, а живописна манера майстра - легка, вишукана. Ще одним сюжетом творів Ватто стало життя справжнього театру, яке він достатньо добре знав ("Жіль").

Іншим відомим представником рококо в образотворчому мистецтві був Ф.Буше (1703-1770 pp.). У його різнобічній творчій діяльності панують ідилічні та пасторальні мотиви, в яких відверто виражено чуттєву насолоду життям ("Тріумф Венери", "Венера з Амуром", "Туалет Венери", "Купання Діани").

Вподобання й ідеали рококо втілені у творах прекрасного живописця Ж.-О.Фрагонара (1732- 1806 pp.). Він працював у багатьох жанрах, зображуючи переважно галантно-любовні сцени - поцілунки, залицяння, флірт ("Поцілунок крадькома", "Щасливі можливості гойдалок"). Світло та повітря, ніжні й вишукані сполучення тонів, точність деталей, багатство фантазії, реалістична манера зображення притаманні його творам.Портретний жанр, який у Франції був дуже поширений, також зазнав впливу рококо. Знатних аристократок показували в образах богинь, муз, німф (Л.Токке, Ж.-М.Натьє).Стиль рококо позначився також і на архітектурі - в екстер'єрі й інтер'єрі палаців, замків, церков, готелів, інших споруд громадського призначення. Зовні вони оздоблювалися безліччю дрібних та примхливих ліпних і різьблених прикрас з багатьма завитками, делікатних, однак вигадливих і манірних. Всередині - позолота та ліпний декор, шовк шпалер та кришталь люстр, декоративні панно і дзеркала, живопис і скульптура малих форм - нестримна розкіш, за якою вгадується тонкий і вишуканий смак.

Напередодні та під час Французької революції XVIII ст. архітектура у Франції знов повернулася до класицизму - наслідування архітектури стародавніх Греції та Риму. Цей стиль особливо утвердився в роки імперії Наполеона І. Будівлі, портики, меморіальні колони і тріумфальні арки споруджувалися в чітких, величних пропорціях, як у часи імператорського Риму. Всюди можна було бачити військову атрибутику: гармати, щити, римських орлів, бойові колісниці. В такому ж дусі оформлювали численні площі, парки, фасади й інтер'єри багатьох великих громадських будівель. Все це наголошувало на військовій та політичній могутності наполеонівської імперії. Стиль французької архітектури, пов'язаний з часом імперії Наполеона І, прийнято називати ампіром (імперія).Шедевром французького класицизму другої половини XVIII ст. є Площа Згоди (Пляс де ля Конкорд) у Парижі, створена за проектом видатного архітектора Ж.-А.Габріеля (1698-1782 pp.). Класицизм як основний напрям архітектури широко використовувався і в Англії. В його становленні вагома роль належала у XVII ст. великому англійському архітектору І. Джонсу (1573- 1652 pp.), а найвищого розвитку класицизм досяг наприкінці XVII - початку XVIII ст., що пов'язано з творчістю архітектора К.Рена (1632 - 1723 pp.). Під час великої пожежі 1666 р. у Лондоні згоріло 13200 будинків. Весь лондонський центр (Сіті) треба було зводити заново. На чолі з К.Реном була проведена велика робота з планування лондонського центру, збудовано безліч споруд. Однак найбільшим його досягненням став собор св. Павла, який споруджувався з 1675 до 1710 pp. і вважається шедевром світової архітектури. Напис на могильній плиті К.Рена, похованого в соборі, закликає: "Якщо ти шукаєш пам'ятник будівничому, то оглянься довкола!"

Наприкінці XVIII ст. гостра політична боротьба французької буржуазії проти дворянства відбилася і в живописі. Замість міфологічних сюжетів, розваг дворян і "галантних" сцен художники почали зображати героїв Стародавньої Греції та Риму, які боролися за республіку. Художники створювали картини з образами реальних людей з "третьої верстви", відходили від манірності, властивій "галантному" живопису, писали портрети видатних просвітників XVIII ст. У такому напрямі працював талановитий художник Ж.Б.Грез (1725- 1805 pp.), котрий написав портрет Дені Дідро.

Найвидатнішим представником класицизму став Ж.-Л.Давид (1748-1825 pp.). Ще до Великої французької революції він написав картину "Клятва Гораціїв". На ній зображений батько, який благословляє синів на бій з ворогами республіки у Стародавньому Римі. Під час революції митець голосував за страту короля і вніс у Конвент пропозицію про перетворення королівського зібрання картин та статуй у Луврі в національний музей. Загальновідома його картина "Смерть Марата" в історії живопису стала кроком до реалізму. В подальшому, за часів імперії, Ж.-Л.Давид писав пишні, офіційно-холодні, придворні картини, які звеличували Наполеона і створену ним нову знать.

Романтизм, показ героїки національно-визвольної боротьби характерні для творчості великого іспанського художника Ф.Ґойї (1746-1828 pp.). Широко відомий груповий портрет королівської сім'ї, в якому він не побоявся реалістично зобразити обличчя короля з ознаками виродження, відштовхуюче, пихате і злобне обличчя королеви. Водночас картини, присвячені простим людям Іспанії, Ф.Гойя писав з величезною любов'ю. Революційним пафосом овіяні його офорти, зокрема картина "Розстріл мадридських повстанців". Італійський живопис XVIII ст. представлений переважно венеціанською школою. С.Річчі, Д.Б.П'яцетта продовжували традиції бароко; А.Каналетто, Ф.Гварді були чудовими майстрами міського архітектурного пейзажу ("ведути"), визначні жанрові полотна створював П.Лонгі.

Основоположником класицизму у французькій музиці був композитор Ж.-Б.Люллі (1632- 1687 pp.), автор 15 опер, серед яких "Альцеста", "Тесей", "Арміда". Відомий представник цього напряму - композитор і музичний теоретик Ж.Ф.Рамо (1683-1764 pp.), автор п'єс для клавесину, опер, балетів. Вони виступали за наближення мистецтва до життя, за простоту і природність, висували вимогу відповідності музики смисловому й емоційному рухові мови, характерам і психології персонажів. При цьому французькі просвітителі зверталися до італійської комічної опери-буфф. Автором низки таких опер був італійський композитор Д.-Б.Перголезі (1710- 1736 pp.). Гастролі італійської опери-буфф в Парижі у 1752 - 1754 pp. поклали початок жвавій полеміці між табором енциклопедистів і захисниками музичного класицизму (так звана війна буффонів).У цей період бурхливо розвивалися народна пісенна творчість, а також музичний комедійний театр. Його вистави можна було чути і бачити на вулицях і площах, особливо в дні свят. У роки революцій складалися революційні пісні, чимало їх створено у роки Французької революції, зокрема знаменита "Марсельєза" Р. де Лілля і антимонархічна пісня "Карманьйола".

Прикладом нового підходу до музичного мистецтва слугує творчість великого німецького композитора і органіста Й.-С.Баха (1685-1750 pp.). Він створив сотні музичних творів для церковного хору й індивідуального співу, концертів для оркестрів, п'єс для органа, скрипки, флейти, клавесина. Композитор використав і переробив величезний матеріал з німецьких, французьких, англійських народних хорів, пісень і танців. Зокрема, в прелюдії та фузі мі-бе-моль мінор зі збірки "Добре темперований клавір" відчутні інтонації народних пісень. Навіть свої церковні твори у багатьох випадках він наповнював світським могутнім, оптимістичним звучанням. Й.-С.Бах широко використовував у творчості багатоголосся (поліфонію) або сполучення кількох самостійних голосів, кожний з яких чітко і виразно веде свою мелодію, чергуючись і переплітаючись з іншими. Його твори вирізняються глибиною і силою почуттів, безперервним і цілеспрямованим рухом.

Видатним музикантом доби Просвітництва був великий австрійський композитор, представник віденської класичної школи В.-А.Моцарт (1756-1791 pp.). Його геніальний талант розвинувся дуже рано. Цьому сприяли рідкісні природні дані, а також сімейне середовище (батько був відомим музикантом). Твори композитора життєрадісні: прозорість і ясність у них поєднується з невичерпним багатством і різноманітністю змісту, досконалістю форми. Опери В.-А.Моцарта "Дон Жуан", "Чарівна флейта", "Весілля Фігаро" дотепер виконуються на кращих сценах багатьох країн, як і концерти, сонати, симфонії й інші твори.

Розглядати музичне мистецтво доби Просвітництва неможливо без імені геніального композитора, новатора в музиці Й.Гайдна (1732 - 1809 pp.). Його справедливо вважають "батьком" симфоній і квартетів, засновником класичної інструментальної музики, родоначальником сучасного оркестру. П.Чайковський писав про нього: "Він обезсмертив себе удосконаленням чудової, ідеально розумної форми сонати і симфонії. Не будь його - не було б ні Моцарта, ні Бетховена". Найзнаменитішими творами Й. Гайдна є опера "Несподівана зустріч", симфонії "Ранок", "Полудень", "Вечір", "Ля иассіона", "Паризькі симфонії" та "Лондонські симфонії, ораторії "Створення світу" і "Пори року" тощо.

На службу Просвітництву було поставлене й театральне мистецтво. Відкриттям XVIII ст. стала міщанська драма як відповідь на процес демократизації театру. Великого розквіту досягла комедія, зросло моральне значення трагедії. Зміст дії почав розгортатися в реальному, а не в ідеологізованому суспільстві, на сцені як герої з'явилися прості люди. Особливого розвитку театральне мистецтво досягнуло в Італії. Реформатором італійського театру став К.Гольдоні. Він створив "комедію звичаїв", метою якої була критика суспільних порядків і звичаїв, утвердження моральних чеснот, розкриття людського характеру, ґрунтованого на контрастах і несподіванках. Герої Гольдоні - представники соціальних низів, дотепні й меткі, спритні й внутрішньо шляхетні ("Слуга двом панам", "Хазяйка заїзду").

Творчості Гольдоні ніби протистоїть діяльність іншого великого театрального майстра - К.Гоцці (1720-1806 pp.). Він не поділяв ідей Просвітництва, був противником нововведень, виступав за відновлення старих порядків. Однак у театрі Гоцці створив новий жанр, хоча й пов'язаний із комедією масок. У його ф'ябах (театральних казках) присутні фантазія й реалізм, гротеск й алегорія, мораль й шляхетність, високі взірці героїчної любові ("Любов до трьох апельсинів", "Принцеса Турандот", "Король-олень").

Отже, епоха Просвітництва може бути названа революційною не лише в розумінні соціально-економічних та політичних перетворень, а й перетворень у сфері духовної культури. Внаслідок творчості вчених, філософів-просвітників, літераторів, митців людство отримало принципово нові підходи до розуміння філософських, етичних і естетичних проблем, які не втратили актуальності донині.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
просвітництва

# data[].attributes.attachment_link.title
Доба Просвітництва

# data[].attributes.attachment_link.description
Під Просвітництвом прийнято розуміти загальноєвропейський ідейний рух кінця XVII - XVIII ст., спрямований проти закостенілих форм суспільного, культурного та духовного життя. Особливістю Просвітництва є перенесення акценту зі сфери пізнання і дослідження природи, що було характерним для попереднього відтинку Нового часу - доби Раціоналізму, на соціальні, політичні, економічні, правові, релігійні, духовні інтереси людей.

# data[].attributes.headline
Історичні умови та провідні ідеї Просвітництва. Вплив філософії на літературу й культуру доби. Художні напрями ( просвітницький класицизм, просвітницький реалізм, сентименталізм).

# data[].attributes.subject
Історичні умови та провідні ідеї Просвітництва. Вплив філософії на літературу й культуру доби. Художні напрями ( просвітницький класицизм, просвітницький реалізм, сентименталізм).

# data[].attributes.headline
Основна тема: ПРОСВІТНИЦТВО.

# data[].attributes.subject
Основна тема: ПРОСВІТНИЦТВО.

# data[].attributes.body
Урок 3-11