# data[].attributes.headline
Андрухів дрія 4 б

# data[].attributes.subject
Андрухів дрія 4 б

# data[].attributes.body
Метелики

# data[].attributes.headline
ТАРАС ШЕВЧЕНКО,,

# data[].attributes.body
ТАРАС ШЕВЧЕНКО
,, ДУМКА ''
Тече вода в синє море,
Та не витікає,
Шука козак свою долю
В долі немає.
Пішов козак світ за очі ;
Грає синє море,
Грає серце козацьке є,
А думка говорить :
,, Куди ти йдеш, не спитавшись?
На кого покинув
Батька , неньку старенькую,
Молоду дівчину?

* * *

На чужині не ті люде---
Тяжко з ними жити!
Ні з ким буде поплакати,
Ні поговорити з
Сидить козак на тім боці,
Грає синє море.
Думав, доля зустрінеться---
Спіткалося горе.
А журавлі летять собі
Додому ключами.
Плаче козак --- шляхи битв
Заросли теренами.

# data[].attributes.body
Вітер віє-повіває,
По полю гуляє.
На могилі кобзар сидить |
Та на кобзі грає.       | (2)

Кругом його степ, як море
Широке, синіє,
За могилою могила,      |
А він тілько мріє.      | (2)

Сивий ус, стару чуприну
Вітер розвіває,
То приляже та послуха,  |
Як кобзар співає.       | (2)

Вітер віє-повіває,
По полю гуляє.
На могилі кобзар сидить |
Та на кобзі грає.:))

# data[].attributes.body
Садок вишневий коло хати,
Хрущі над вишнями гудуть,
Плугатарі з плугами йдуть,
Співають ідучи дівчата,
А матері вечерять ждуть.

Сем'я вечеря коло хати,
Вечірня зіронька встає.
Дочка вечерять подає,
А мати хоче научати,
Так соловейко не дає.

Поклала мати коло хати
Маленьких діточок своїх;
Сама заснула коло їх.
Затихло все, тілько дівчата
Та соловейко не затих.

# data[].attributes.headline
Іван Франко                                        дивувалася зима

# data[].attributes.subject
Іван Франко                                        дивувалася зима

# data[].attributes.body
Дивувалась зима
Чом се тають сніги,
Чом леди присли всі
На широкій ріці?
Дивувалась зима:
Чом так слабне вона,
Де той легіт бересь,
Що теплом пронима?
Дивувалась зима:
Як се скріпла земля
Наливаєсь теплом,
Оживає щодня?
Дивувалась зима:
Як посміли над сніг
Проклюнутись квітки
Запахущі, дрібні?
І дунула на них
Вітром з уст ледяних,
І пластом почала
Сніг метати на них.  Дарина Дацько Таня Кіфа 4б

# data[].attributes.headline
Тарас Шевченк

# data[].attributes.subject
Тарас Шевченк

# data[].attributes.body
Реве та стогне
Реве та стогне Дніпр широкий,
Сердитий вітер завива,
Додолу верби гне високі,
Горами хвилю підійма.

І блідий місяць на ту пору
Із хмари де-де виглядав,
Неначе човен в синім морі,
То виринав, то потопав.

Ще треті півні не співали,
Ніхто ніде не гомонів,
Сичі в гаю перекликались,
Та ясен раз у раз скрипів.

Шульган Владислав

# data[].attributes.headline
Тарас Григорович Шевченко                                    реве та стогне                                                

# data[].attributes.subject
Тарас Григорович Шевченко                                    реве та стогне                                                

# data[].attributes.body
Реве та стогне Дніпр широкий
Сердитий вітер завива,
Додолу верби гне високі,
Горами хвилю підійма.

І блідий місяць на ту пору
Із хмари де-де виглядав, −
Неначе човен в синім морю,
То виринав, то потопав.

Ще треті півні не співали,
Ніхто ніде не гомонів,
Сичі в гаю перекликались,
Та ясен раз-у-раз скрипів.

# data[].attributes.body
Дрімають села. Ясно ще
осіннє сонце сяє,
та холодом осіннім вже
в повітрі потягає.
Темно-зеленії садки
дрімають вже без плоду,
і тихо гріються хатки,
і верби гнуться в воду.
Ще ліс не стогне тим важким
осіннім, довгим стоном,
і ще стрілою ластівка
звиваєсь над загоном

# data[].attributes.headline
;) реве та стогне 

# data[].attributes.subject
;) реве та стогне 

# data[].attributes.body
Реве та стогне Дніпр широкий,
Сердитий вітер завива,
Додолу верби гне високі,
Горами хвилю підійма.

І блідий місяць на ту пору
Із хмари де-де виглядав,
Неначе човен в синім морі,
То виринав, то потопав.

Ще треті півні не співали,
Ніхто ніде не гомонів,
Сичі в гаю перекликались,
Та ясен раз у раз скрипів

# data[].attributes.headline
тарас шевченко 

# data[].attributes.subject
тарас шевченко 

# data[].attributes.body
Реве та стогне Дніпр широкий,
Сердитий вітер завива,
Додолу верби гне високі,
Горами хвилю підійма.

І блідий місяць на ту пору
Із хмари де-де виглядав,
Неначе човен в синім морі,
То виринав, то потопав.

Ще треті півні не співали,
Ніхто нігде не гомонів,
Сичі в гаю перекликались,
Та ясен раз у раз скрипів.

Реве та стогне Дніпр широкий,
Сердитий вітер завива,
Додолу верби гне високі,
Горами хвилю підійма.

оля новосадова 4 б

# data[].attributes.headline
Іван Франко                               Дрімають села

# data[].attributes.subject
Іван Франко                               Дрімають села

# data[].attributes.body
Дрімають села. Ясно ще осіннє сонце сяє, та холодом осіннім вже в повітрі потягає. Темно-зеленії садки дрімають вже без плоду, і тихо гріються хатки, і греблі гнуться в воду. Ще ліс не стогне тим важким осіннім, довгим стоном, і ще стрілою ластівка звиваєсь над загоном. 4-Б клас Кузьмич Дмитро, Денис Павліш

# data[].attributes.headline
Тарас Григорович Шевченко  Тарасова ніч

# data[].attributes.subject
Тарас Григорович Шевченко  Тарасова ніч

# data[].attributes.body
На розпутті кобзар сидить
Та на кобзі грає;
Кругом хлопці та дівчата —
Як мак процвітає.
Грає кобзар, виспівує,
Вимовля словами,
Як москалі, орда, ляхи
Бились з козаками;
Як збиралась громадонька
В неділеньку вранці;
Як ховали козаченька
В зеленім байраці.
Грає кобзар, виспівує —
Аж лихо сміється… Тетяна Кіфа та Дарина Дацько 4б

# data[].attributes.headline
 На розпутті кобзар 

# data[].attributes.body
На розпутті кобзар сидить
Та на кобзі грає;
Кругом хлопці та дівчата —
Як мак процвітає.
Грає кобзар, виспівує,
Вимовля словами,
Як москалі, орда, ляхи
Бились з козаками;
Як збиралась громадонька
В неділеньку вранці;
Як ховали козаченька
В зеленім байраці.
Грає кобзар, виспівує —
Аж лихо сміється…

# data[].attributes.headline
реве   тастогне

# data[].attributes.subject
реве   тастогне

# data[].attributes.headline
Тарас Шевченко

# data[].attributes.subject
Тарас Шевченко

# data[].attributes.body
Садок вишневий коло хати,
Хрущі над вишнями гудуть,
Плугатарі з плугами йдуть,
Співають ідучи дівчата,
А матері вечерять ждуть.

Сем'я вечеря коло хати,
Вечірня зіронька встає.
Дочка вечерять подає,
А мати хоче научати,
Так соловейко не дає.

Поклала мати коло хати
Маленьких діточок своїх;
Сама заснула коло їх.
Затихло все, тілько дівчата
Та соловейко не затих.

# data[].attributes.headline
реве та стогне дніпр широкий.

# data[].attributes.subject
реве та стогне дніпр широкий.

# data[].attributes.body
реве та стогне дніпр широкий сердитий вітер завива до долу верби гне високі горами хвилю підійма ще треті півні не співали ніхто ніде не гомонів сичі в гаю перекликались та ясен раз у раз скрипів.

# data[].attributes.headline
Іван Франко 

# data[].attributes.subject
Іван Франко 

# data[].attributes.body
Дрімають села

Дрімають села. Ясно ще

осіннє сонце сяє,

та холодом осіннім вже

в повітрі потягає.

Темно-зеленії садки

дрімають вже без плоду

і тихо гріються хатки,

і верби гнуться в воду.

# data[].attributes.headline
Іван Франко                               Дрімають села                       

# data[].attributes.subject
Іван Франко                               Дрімають села                       

# data[].attributes.headline
Тарас Григорович Шевченко Коб

# data[].attributes.subject
Тарас Григорович Шевченко Коб

# data[].attributes.body
Вітер віє повіває
По полю гуляє
На могилі кобзар сидить
Та на кобзі грає
Кругом його степ ,як море
широке,синіє
за могилою могила,
а там тільки мріє.
Сивий ус,стару чуприну
вітер розвіває
то приляже та послуха
як кобзар співає
Кусій Юліани 4 в

# data[].attributes.headline
Вірш Тараса Григоровича Шевченка.

# data[].attributes.subject
Вірш Тараса Григоровича Шевченка.

# data[].attributes.body
Як умру, то поховайте

Мене на могилі

Серед степу широкого

На Вкраїні милій,

Щоб лани широкополі,

І Дніпро, і кручі

Було видно, було чути,

Як реве ревучий.

Як понесе з України

У синєє море

Кров ворожу... отойді я

І лани і гори —

Все покину, і полину

До самого Бога

Молитися... а до того

Я не знаю Бога.

Поховайте та вставайте,

Кайдани порвіте

І вражою злою кров’ю

Волю окропіте.

І мене в сем’ї великій,

В сем’ї вольній, новій,

Не забудьте пом’янути

Незлим тихим словом.

# data[].attributes.headline
ЗВІДКИ В МІСТА НАЗВА - ЛЬВІВ

# data[].attributes.subject
ЗВІДКИ В МІСТА НАЗВА - ЛЬВІВ

# data[].attributes.body
Це зробив Попов Володимир

# data[].attributes.headline
Іван Франко дивувалась зима

# data[].attributes.subject
Іван Франко дивувалась зима

# data[].attributes.body
Дивувалась зима
Чом се тають сніги,
Чом леди присли всі
На широкій ріці?
Дивувалась зима:
Чом так слабне вона,
Де той легіт бересь,
Що теплом пронима?
Дивувалась зима:
Як се скріпла земля
Наливаєсь теплом,
Оживає щодня?
Дивувалась зима:
Як посміли над сніг
Проклюнутись квітки
Запахущі, дрібні?
І дунула на них
Вітром з уст ледяних,
І пластом почала
Сніг метати на них.
Похилились квітки,
Посумніли, замклись;
Шура-буря пройшла –
Вони знов піднялись.
І найдужче над тим
Дивувалась зима,
Що на цвіт той дрібний
В неї сили нема.
(учня 4 в класу Тарас )

(учня 4 в класу Діми)

# data[].attributes.body
Матуся навчила нас пісню співати,
У полі ранкову стрічати зорю.
Матуся навчила людей шанувати |
І вірно любити Вкраїну свою!  | (2)

Приспів:
Там червона калина,
Мов святий оберіг,
Споришева стежина
Приведе на поріг.
Там матуся співала
Колискові пісні,
На добро дарувала
Вишиванку мені.

Матуся навчила добро пам'ятати,
Стежину топтати у ріднім краю.
Матуся навчила утоми не знати |
І вірно любити Вкраїну свою

# data[].attributes.headline
  Наш прапор

# data[].attributes.subject
  Наш прапор

# data[].attributes.body
Небеса блакитні
сяють з глибини
а пшеничні й житні
мерехтять лани.

Образ цей не блідне
хоч минуть жнива
це знамено рідне
злото і жнива.

Прапор наш,як літо,
в сонці майорить
по долині жито,
по горі блакить.
(Бражник Софія)

# data[].attributes.headline
Леся Українка-ДАВНЯ  ВЕСНА

# data[].attributes.subject
Леся Українка-ДАВНЯ  ВЕСНА

# data[].attributes.body
Була весна весела, щедра, мила,
промінням грала, сипала квітки,
вона летіла хутко, мов стокрила,

за нею вслід співучії пташки!
Все ожило, усе загомоніло —

зелений шум, веселая луна!
Співало все, сміялося, бриніло,

а я лежала хвора й самотна.
Я думала: «Весна для всіх настала,

дарунки всім несе вона, ясна,
для мене тільки дару не придбала,

мене забула радісна весна».
Ні, не забула! У вікно до мене

заглянули від яблуні гілки,
замиготіло листячко зелене,
посипались білесенькі квітки.
Прилинув вітер, і в тісній хатині

він про весняну волю заспівав,
а з ним прилинули пісні пташині,
і любий гай свій відгук з ним прислав.
Моя душа ніколи не забуде
того дарунку, що весна дала;
весни такої не було й не буде,
як та була, що за вікном цвіла.
Юля і Іра(4-

# data[].attributes.headline
Тарас Шевченко       СВІТАЄ, КРАЙ НЕБА ПАЛАЄ

# data[].attributes.subject
Тарас Шевченко       СВІТАЄ, КРАЙ НЕБА ПАЛАЄ

# data[].attributes.body
...Світає,Край неба палає;

Соловейко в темнім гаї
Сонце зустрічає.
Тихесенько вітер віє,
Степи, лани мріють,
Меж ярами над ставами
Верби зеленіють.
Сади рясні похилились,
Тополі по волі
Стоять собі, мов сторожа,
Розмовляють з полем.
І все то те, вся країна,
Повита красою,
Зеленіє, вмивається,
Дрібною росою,
Споконвіку вмивається,
Сонце зострічає...
І нема тому почину,
І краю немає! |

(Підготувала Тетяна Орлова)

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Мала Сторінка

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
тарас шевченко

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вірші для дітей

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
світає край неба палає

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
малий кобзар

# data[].attributes.attachment_link.title
Тарас Шевченко, "Світає, край неба палає". Вірш з "Малого Кобзаря"

# data[].attributes.attachment_link.description
Тарас Шевченко. "Світає, край неба палає". Вірші з Малого Кобзаря