# data[].attributes.body
-likovi imaju nadljudske probleme
-unutarnja, psihološka i podsvjesna motivacija
-objektivan pripovjedač
-problemi samo 1 lika
-fabula fragmentarna

# data[].attributes.body
-likovi imaju stvarne ljudske i socijalne probleme
-likovi su socijalno-psihološki motivirani
-pripovjedač je objektivan
-socijalni problemi
-fabula podređena otkrivanju likova

# data[].attributes.body
-psihološka motivacija

-analiza emocionalnih sukoba u samim likovima

-glavni lik: tipični intelektualac, učitelj--> poveznica s Leskovarom
-likovi--> muškarci koje muči prošlost

-pasivni u društvenom životu, emocionalno seciraju sami sebe

-sporedni likovi: djeca, žene, sluge, pokojnici

-opsesija

-likovi ili umiru ili nestaju iz života, ostaju usamljeni

# data[].attributes.body
-2 vremena: vrijeme događaja u prošlosti (posljedice u sadašnjosti) i vrijeme sadašnjosti
-radnja komponirana fragmentarno

-naglasak na unutarnjem stanju lika

-Đuro--> unutarnja, psihološka i podsvjesna motivacija
-pripovjedač--> ne saznajemo o likovima po njegovom govoru (subjektivan,nepouzdan), monolog i indirektan neupravni stil

-snovi vladaju Đurinim životom

# data[].attributes.body
-antijunak

-snovi

-žena iz prošlosti

-ljubitelj noći, ne voli dan

-ne može uzvratiti ljubav učiteljici

-iscrpljen od života, stalno osjeća nemir, nikad nije sretan

-naslov- „Misao na vječnost” - zato što se Đuro kroz svoje misli vinuo u vječnost, prema svemiru gdje je sve moguće
-neostvarena ljubav prema učiteljici iz susjednog sela --> opterećenost prošlošću

-pouka: treba živjeti u sadašnjosti, a ne u prošlosti

# data[].attributes.body
"Orgulje zasviraše, no već kod prvih akorda podiđe je žalost i nekakav strah. Glazba bijaše čudnovata, neobična, a kad je on gore uz orgulje zapjevao, u crkvi nastade smutnja, komešanje. Ona se prenerazi i potekoše joj suze od samilosti. Bijaše advenat, a učitelj pjevaše uskrsnu pjesmu: "Halleluja."

Đuro je Martić poludio”

# data[].attributes.body
-u Đurinu crkvu dolazi mlada učiteljica

-vrijeme je adventa, a Đuro svira uskrsnu pjesmu „Halleluja"
-Đuro je poludio jer više ne razlikuje snove od stvarnosti

# data[].attributes.body
"Polagano se otvore vrata, a na njima se pokaza kćerka gospodareva. Ona uzdrhta i htjede da se vrati, ali nije mogla. Neodlučna, oklijevajući uđe.
Nije digao glave, ali je sve čuo i osjećao. Čuo njene lagane korake, šuškanje haljina, pa i disanje. Ona je drhtala, prignula se i kleknula.
- Oprostite, ja sam tu, oprostite, ne mogu dalje...
A njemu nato potekoše suze i naglas zajeca, kleknu do nje, gladio joj ruke, lice, čelo, vlasi; ona mu otirala suze, a i njoj samoj niz lice kapahu. I zagrebačko sunce dugo sjaše čarobno i milo.
Ali jednog jutra opet je u svojoj sobici klonuo. I opet je ona došla i preda nj kleknula.
- Ah, što od mene bježiš, što me se kloniš?
On mučaše.
Ona ustade.
- Nemoj, nemoj! - zavapi očajna. - Sve si mi uzeo, sve, sve, sve...
I opet nije imao riječi da je utješi.
- Ah, pojmim. Ja sam tebi odurna, nećudoredna, iskvarena. Ah znam, no vidjet ćeš. Ti ćeš vidjeti...
Ona se brzo udalji, on pođe za njom, htjede je vratiti, ali nje već ne bijaše.
Uze šešir i ode, pa se istom uvečer vrati.
Vrata njezine sobe bijahu otvorena, ljudi ulazili i izlazili. Dogodi se nesreća.
On uđe nesvjesno.
Pred njim ležaše ona mrtva, poškrapana krvlju...”

# data[].attributes.body
-otkrivena Đurina mračna prošlost
-bio je s djevojkom iz zabave, ona se zbog toga ubila
-stalno sanja tu djevojku i smatra da će ga u vječnosti steći kazna zbog toga

# data[].attributes.body
-objed kod susjeda i tamo je mlada učiteljica iz susjednog sela u koju se Đuro zaljubio
-Đuro saznaje da učiteljica svake nedjelje dolazi u njegovo selo na misu

-Đuro ima misli o svemiru

-nekoliko dana je u dobrom raspoloženju

# data[].attributes.body
„On se sastajaše s pokojnicima.

Bijahu to njegovi drugovi: jedan, koji je tri godine s njime redovito samo jedanput na dan jeo, i to u pučkoj kuhinji, a umro je još u trećem tečaju (nijesu znali od čega); drugomu izjeli pluća crvići, a treći - no taj bi mogao i sada još živjeti da se nije ubio. S tom trojicom - sada već nijesu bili tako suhi - sastajaše se često. U početku bi znao da sanja pa bi im rekao: "Prijatelji moji, to je sanja, nije moguće, vi ste mrtvi." - No oni bi ga stali uvjeravati da to nije san, da je to život, pravi život. - "I šta ti ne pada na um, rekoše, ta mi smo ovdje, evo ti ruke!" - I činjaše mu se tako da je to prava istina, pa kad je jednom iza take sanje ustao, toliko se smutio, da nije znao dokud doseže san, dokud život. Bilo mu je kao da je negdje sanjao da su mu prijatelji pomrli i da je u snu čitao tu vijest u svom pedagoškom listu. Ipak pođe da potraži onaj broj pedagoškog lista, no ne nađe ga. Tad stade u pomoć dozivati različite uspomene, ali to ga još većma smuti i tad sjedne da napiše pismo Ivanovu ocu na Rijeci, u kojem ga moli da mu kaže što je s Ivanom, da li živi ili je mrtav. I već je htio da list odašalje, kad mu se stadoše predodžbe opet rađati, pojmovi bistriti.”

# data[].attributes.body
"Nešto ga uvijek tjeralo da razmišlja - razmišlja bez oduška, dok ga najzad ne bi zaboljela glava. Tada bi mu se živci stali na vjeđa trzati, žile na sljepočicama poigravati i on bi se dokraja izmoren bacio na krevet.”

# data[].attributes.body
„Ljudi držahu da je bolestan, nu zapravo on toga nije ćutio, ali se opet nije osjećao kao nekad prije. Sada su mu jako izbile modre žile koje su se fino razmekšale oko očiju pa se protegle preko sljepočica i visoka čela. A i njegove usne nekud povenuše i uši se utanjiše, poblijediše; no ipak još ne kašljuca pa svoju službu vazda točno vrši. Štoviše, školski nadzornik, "poglaviti gospodin", posve je zadovoljan njime.

A ipak on ne bijaše pravi učitelj.”

# data[].attributes.body
Đuro Martić
-crkveni orguljaš i seoski učitelj (selo Druškovec)

-opterećen svojim mislima, često razmišlja

-danju je loše volje, noću je posvećen snovima
-prije 4 godine sanjao oca te se san pretvorio u stvarnost

-česti neobični čudni, ali i stvarni snovi

-san o sastanku s pokojnicima (najčešće)

# data[].attributes.body
4 dijela

# data[].attributes.body
-kratka pripovijetka

- objavljena u hrv. časopisu Vijenac, 1891.

-4 dijela

- autor unosi lik koji misli na vječnost

# data[].attributes.body
"Razvio je dublju psihološku strukturu ,,svojim originalno koncipiranim likovima, muškim karakterima, nositeljima nove duhovne i misaone dispozicije, glasnogovornicima jednog novog vremena“ (Nemec, 1995:77)

# data[].attributes.body
-početak moderne hrvatske moderne književnosti--> psihološka proza Misao na vječnost (Vijenac, 1891.)

-zajedno s A.G.Matošom

-modernistički prozaik--> novi način pisanja, tema je jedan tip ličnosti, dublja psihološka struktura likova, druga dimenzija (teme), sudbine i osjećanja junaka

# data[].attributes.body
1. faza

Djela: Misao na vječnost, Katastrofa, Poslije nesreće

2. faza

Djela: Propali dvori, Jesenski cvijeci, Sjene ljubavi

3. faza

Djela: Priča o ljubavi, Patnik, Bez doma

# data[].attributes.body
-uzori : domaća tradicija (Gjalski), ruska književnost (Turgenjev), njemačka filozofija (Schopenhauer)

-romani: Propali dvori (1896.) i Sjene ljubavi (1898.)

-10 pripovijedaka

# data[].attributes.body
- kao književnik je djelovao svega 10-ak godina
-zaokupljen je psihološkom analizom likova
- neprihvaćen od sredine (česte selidbe) --> utjecalo na djela
- autobiografski elementi u djelima

# data[].attributes.body
-hrvatski učitelj i književnik
-rođen 12.12.1861. u Valentinovu, gdje i umire 4.2.1949.
-otac je htio da bude svećenik, no on je završio učiteljski fakultet
-radio kao učitelj i školski nadzornik u: Valpovu, Karlovcu, Krapinskim Toplicama, Zagrebu i Prišlinu