# data[].attributes.body
Vedrører forholdet mellem lavere og højere udviklingsniveauer i menneskets eksistens. Her har vi 1., 2. og 3. orden.

Vi har konstitueringsaspektet og organiseringsaspektet

# data[].attributes.body
En bipolar struktur. Mennesket har en selvopfattelse som man forsøger at leve op til, men som samtidig påvirkes af omgivelserne; man trækkes hele tiden mod begge poler (spændingsbuen), og idealet er at finde en balance imellem den selvhenførende og andenhenførende pol.

# data[].attributes.body
Selvobjektsrelation --> Er det umodne forhold til andre nære personer i omgivelserne. Det knytter sig til selvet af 1. orden. På sin vis udnytter man, dine medmennesker til egen selvrealisering og selvophøjelse. Den selvhenførende pol, kan komme til at blive herskende og ensidig hvis ikke man får et forhold til en andenhenførende pol, og anerkender andres behov og holdninger.

Selvsubjektsrelationer --> Er relateret til den modne forhold til andre mennesker. Det er rettet mod selvet af 2. orden, og i selvsubjektsforholdet har man er forståelse for et andet subjekt og kan sætte sig i deres sted. Man har en bevidsthed om at dette andet subjekt selv har behov og er selvstændig. Man kan respektere og acceptere de andres behov. Man tager her ikke kun nytte af et andet subjekt for at realisere sig selv. Individet er mere fleksibelt i forholdet mellem den selvhenførende og andenhenførende pol.

# data[].attributes.body
Selvet i en overskudpositionen er agerende, fleksibelt, initiativtrigt, mulighedsorienteret.

Selvet i en underskudspositionsposition er reagerende, ensidigt, lukket og rigidt.

Man kan i disse positioner være rettet mod den selvhenførende pol (ambitionspolen) eller den andenhenførende pol (idealiseringspolen). Er der eksempelvis tale om en ensidig selvhenførende polarisering, vil man her se narcissistiske træk i form af øget fokus på egen person og storhedsfølelse, hvor man kun ser andre mennesker som et middel til at opfylde egne behov. For yderligere uddybning af konsekvenserne ved kun at rette sig mod den ene pol, se s. 262.

# data[].attributes.body
Det man påvirkes af og retter sig mod/af. Kaldes udefra-og-ind, da der er tale om udefrakommende faktorer (omgivelser, betydningsfulde personer), som individet lader sig rette af/mod.

# data[].attributes.body
Den man er, det man retter mod omgivelserne. Kaldes inde-fra-og-ud, da man som menneske søger at rette omgivelserne

# data[].attributes.body
Måden man individuelt forholder sig til og organiserer sit konstitueringsaspekt. Man kan prøve at forholde sig til konstituerings aspektet på en måde, som skaber andre muligheder.

# data[].attributes.body
2. orden: Kun nære relationer
Her: Kan reflektere over msk. generelt. Eks. samfundsforhold. Ser alle msk. som en del af noget større.
Bevidst reflekterende

Selvopofrende for det store fællesskab - kan måske glemme den selvhenførende pol, kun fokus på andenhenførende.

Selvsubjektsrelationer

F.eks. Jesus og Mandela

# data[].attributes.body
Selvrefleksiv (kan reflektere over sine egne handlinger, hvordan man fremstår)

Både den selvhenførende og andenhenførende pol: Man er bevidst om egen unikhed, men søger inspiration hos andre.

Selvsubjektsrelationer: Man kan forstå andre msk som subjekter. Evne empati. Ser ikke andre msk som midler til ens egne behov men som subjekter med egne behov.

Det voksne menneske

# data[].attributes.body
Ikke-selvrefleksiv (de præfrontale lapper er ikke udviklede)

Overvejende den selvhenførende pol: Fokuseret på ens egen unikhed. Ved at udvikle sin identitet.

Selvobjektsrelationer (ser ikke andre msk. som subjekter, men kun som midler til at nære ens egne behov)

Eks. barnet og den udviklingsforstyrrede

# data[].attributes.body
Vores selv er konstitueret af nogle “udrustninger”, som både er biologiske og psykologiske. Eks. at være lam, have lav intelligens. Kan også opstå senere i livet: Eks. blive hjerneskadet, miste en arm.