# data[].attributes.headline
Історія виникнення

# data[].attributes.subject
Історія виникнення

# data[].attributes.body
Синтоїзм – одна із найбільших у світі етнічних релігій за кількістю віруючих. Послідовників цієї релігії нараховують близько 100 мільйонів осіб. Основна маса представників синтоїзму проживає в Японії, оскільки синто це – релігія корінних жителів японського архіпелагу.

Нікому достеменно не відома точна дата виникнення синтоїзму та постать засновника, адже самі японці вважають, що синтоїзм існував завжди і його засновниками були вічні Боги.

З історії синтоїзму відомо, що синтоїзм сформувався як самостійна релігія у період VI – VIII століть. За своєю суттю синтоїзм є політеїстичною релігією, з великою кількість богів та духів природи. Головним богом у синтоїстському пантеоні є богиня Аматерасу (богиня сонця).

# data[].attributes.body
Синто, як релігійна філософія, є розвитком анімістичних вірувань древніх жителів Японських островів. Існує кілька версій виникнення синто: експорт цієї релігії на зорі нашої ери з континентальних держав (древніх Китаю і Кореї), зародження сінто безпосередньо на Японських островах з часів Дзьомон і ін. Можна відзначити, що анімістичні вірування типові для всіх відомих культур на певній стадії розвитку , але з часом, а стали, лише частково видозмінені, основою державної релігії.

Про походження слова «синто» Тетяна Григор'єва в книзі «Японська художня традиція» пише: «Слово сінто (букв." Шлях богів ") запозичене з" І цзин ": в першій частині стародавнього коментаря" Туань-чжуань "ієрогліфи шень дао (яп . 神道 сінто :) наводяться для пояснення шляху небесних божеств, який виражається в регулярному чергуванні за все, в зміні пір року, а також в тому, що абсолютно мудрий завдяки знанню "шляху богів" в стані зберегти порядок у Піднебесній ». У синтоїстській канонічної книзі «Ніхонгі» (720) назву «синто» зустрічається вперше в розділі про імператора Йомей (586-637), де записано: «Імператор сповідував буддизм і почитав синто».

# data[].attributes.headline
Головна Богиня Аматерасу 

# data[].attributes.subject
Головна Богиня Аматерасу 

# data[].attributes.body
Дослідники синтоїзму вважають, що Аматерасу не даремно стала головною богинею пантеону синто, оскільки японські племена об’єднувалися в єдину імперію, внаслідок чого виник інститут імператора. За вченням синтоїзму японські імператори є прямими нащадками Аматерасу, тому зрозуміло, чому саме Аматерасу стала головним богом японського пантеону. Також потрібно пам’ятати, що Аматерасу була богинею сонця, а сонце для стародавніх людей було основним джерелом існування всесвіту. Власне після того як Аметерасу стала головною у японському пантеоні виникло поняття ками (з японського означає боги, або багатобожжя). Синтоїсти вірять, що на небі живуть 800 мільйонів богів. Японці також вірять, що вони є нащадками богів, оскільки живуть у країні де сходить сонце і над їхньою країною у небесах живуть боги, тому Японія, являється країною богів. Важливу роль у формуванні синтоїзму як релігії відіграли священні тексти. Священними текстами Синто, є Кодзікі та Ніхосікі. У цих священних текстах розповідається про створення світу, людей та богів.

# data[].attributes.headline
Основа синто

# data[].attributes.subject
Основа синто

# data[].attributes.body
Основа синто полягає в обожненні природних сил і явищ і поклоніння їм. Вважається, що у багатьох речей є своя духовна сутність - ками (яп. 神). Ками може існувати на Землі в матеріальному об'єкті, причому не обов'язково в такому, який прийнято вважати живим в стандартному розумінні. Шанують ками - покровителі сімей та пологів, а також духи померлих предків, які вважаються покровителями і захисниками своїх нащадків. Синто включає магію, тотемізм, віру в дієвість різних талісманів і амулетів. Вважається можливим захист від ворожих ками або підкорення їх за допомогою спеціальних ритуалів.

Головним духовним принципом синто є життя в злагоді з природою і людьми. За уявленнями синто, світ - єдина природне середовище, де ками, люди і душі померлих живуть поруч. Ками безсмертні і включені в круговорот народження і смерті, через які все в світі постійно оновлюється. Однак круговорот в нинішньому вигляді не нескінченний, а існує лише до руйнування землі, після чого набуде інші форми. У синто не існує поняття порятунку, замість цього кожен сам визначає своє природне місце в світі своїми почуттями, мотиваціями і вчинками.
Синто не можна вважати дуалістічной релігією, в ній немає і загального суворого закону, властивого авраамічних релігій.У стародавньому синтоїзмі добро і зло позначалися термінами йоси (яп. 良 し, добре) і аси (яп. 悪 し, погано), сенс яких - не духовний абсолют, як в європейській моралі, а лише те, чого слід уникати і до чого слід прагнути щоб уникнути цумі (яп. 罪) - суспільно засуджуваного, шкідливого людям, спотворює природу людини дії.

# data[].attributes.body
Душа людини спочатку блага і безгрішна, світ спочатку хороший (тобто правильний, хоча зовсім не обов'язково милостивий), але зло (яп. 禍 мага), що вторгається ззовні, приноситься злими духами (яп. 禍 津 日 магацухі), які користуються слабкостями людини, його спокусами і негідними помислами. Таким чином, зло, в поданні синто - це своєрідна хвороба світу або людини. Творіння зла (тобто нанесення шкоди) для людини неприродно, людина творить зло, коли обдурять або піддався самообману, коли він не може або не вміє відчувати себе щасливим, живучи серед людей, коли життя його погана і неправильна.
Так як абсолютного добра і зла немає, відрізнити одне від іншого може тільки сама людина, причому для правильного судження йому необхідно адекватне сприйняття дійсності ( «серце, подібне дзеркала») і союз з божеством. Такого стану людина може досягти, живучи правильно і не здійснюючи «цумі».

# data[].attributes.headline
Впливи на релігію

# data[].attributes.subject
Впливи на релігію

# data[].attributes.body
Велику вплив на синтоїзм зробив буддизм, який проник у Японію у VII столітті. З приходом буддизму в Японію, синтоїзм асимілювався з ним, хоча були періоди коли представники цих релігій між собою ворогували. Буддизм в Японії не мав великої популярності серед простого населення, його сповідувала лише японська аристократія, і тому він не став державною релігією. Важливим фактом збереження синтоїзму, як самостійної релігії відіграв інститут імператорства, оскільки японським імператорам не хотілося втрачати своєї божественності, то вони вирішили не приймати буддизм державною релігією, який пропагував рівність людей.

Сучасний синтоїзм насичений великою кількістю течій, який по своєму трактують священні тексти, та вчення синтоїстських святих. Навіть у сучасному секуляризованому світі синтоїзм не втратив своєї японської самобутності, за якою тільки японець може бути синтоїзтом. Сучасний синтоїзм практично не займається прозелітизмом, лише окремі секти синто намагаються збільшити свою кількість послідовників задля власного збагачення.

# data[].attributes.headline
Основні ритуали

# data[].attributes.subject
Основні ритуали

# data[].attributes.body
В основі синтоїстського культу лежить шанування ками, якому присвячується храм. Для цього справляються ритуали, що мають на меті встановлення і підтримання зв'язку між віруючими і ками, розвага ками, доставляння йому задоволення. Вважається, що це дозволяє сподіватися на його милість і захист.

Система культової обрядовості розроблена досить скрупульозно. Вона включає обряд одиничної молитви парафіянина, його участь в колективних храмових дійствах, порядок індивідуальної молитви вдома. Основні чотири ритуалу синто - очищення (Хара), жертвопринесення (Сінсен), молитва (норито) і символічна трапеза (наораи). Крім цього існують більш складні ритуали храмових свят мацурі.

# data[].attributes.body
Храм, або святилище синто - місце, де відправляють ритуали на честь богів. Існують храми, присвячені декільком богам, храми, в яких шануються духи померлих певного клану, а в храмі Ясукуні шануються японські військові, загиблі за Японію і імператора. Але більшість святилищ присвячуються одному певному ками.
На відміну від більшості світових релігій, в яких намагаються по можливості зберігати старі ритуальні споруди в незмінному вигляді і будувати нові відповідно до старих канонів, в синтоїзмі, відповідно до принципу загального оновлення, яке і є життя, існує традиція постійного оновлення храмів. Святилища богів сінто регулярно оновлюються і перебудовуються, в їх архітектуру вносяться зміни. Так, храми Ісе, які раніше були імператорськими, реконструюються кожні 20 років. Тому зараз складно сказати, якими саме були синтоїстські святилища давнини, відомо лише, що традиція спорудження таких святилищ виникла не пізніше VI століття.
Зазвичай храмовий комплекс складається з двох або більше будівель, розташованих в мальовничій місцевості, «вписаних» в природний ландшафт. Головна будівля - хонден, - призначається для божества. У ньому знаходиться вівтар, де зберігається синтай - «тіло ками», - предмет, в який, як вважається, вселяється дух ками. Сінтал можуть бути різні предмети: дерев'яна табличка з ім'ям божества, камінь, гілка дерева. Синтай не демонструє віруючим, він завжди прихований. Оскільки душа ками невичерпна, одночасне її присутність в синтай багатьох храмів не вважається чимось дивним або нелогічним. Зображень богів всередині храму зазвичай не робиться, але можуть бути присутніми зображення тварин, що асоціюються з тим чи іншим божеством. Якщо храм присвячений божеству місцевості, де він влаштований (ками гори, гаї), то хонден може не споруджуватися, так як ками і так присутній в місці, де побудований храм.
Крім хонден, в храмі зазвичай знаходиться хайден - зал для тих, хто молиться. Крім головних будівель, до складу храмового комплексу може входити сінсендзё - приміщення для приготування священної їжі, хараідзё - місце для заклинань, кагураден - сцена для танців, а також інші допоміжні споруди. Всі споруди храмового комплексу витримуються в одному архітектурному стилі.

# data[].attributes.body
Є святилища і зовсім без будівель, вони представляють собою прямокутну майданчик, по кутах якої встановлені дерев'яні стовпи. Стовпи з'єднуються солом'яним джгутом, а в центрі святилища розташовується дерево, камінь або дерев'яний стовп.
Перед входом на територію святилища розташовуються як мінімум одні торії - споруди, подібні воріт без стулок. Торії вважаються воротами в місце, яке належить ками, де боги можуть проявлятися і де з ними можна спілкуватися. Торії можуть бути одні, але їх може бути і велика кількість. Вважається, що людина, вдало завершив якесь дійсно масштабна справа, повинен пожертвувати будь-якого храму торії. Від торії до входу в хонден веде доріжка, поруч з якою поміщаються кам'яні басейни для омивання рук і рота. Перед входом в храм, а також в інших місцях, де, як вважається, постійно перебувають або можуть з'явитися ками, вивішуються сіменава - товсті джгути з рисової соломи. Безпосередньо перед входом розташовуються комаїну - пара статуй, що нагадують суміш лева і собаки, які представляють собою містичних вартою.