# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Varken forskarsamhället eller FN har kunnat enas kring begreppet terrorism. Det finns alltså ingen entydig definition av vad terrorism är. Det gör att varje land definierar terrorism utifrån sina egna nationella intressen.

Inom EU har medlemsländerna kommit överens om en gemensam definition av terroristbrott, vilken också har införts i svensk lag (Lagen om straff för terroristbrott). Enligt denna definition är terroristbrott handlingar som allvarligt kan skada en stat eller mellanstatlig organisation om de syftar till att:

1. Injaga allvarlig fruktan hos en befolkning eller befolkningsgrupp

2. Tvinga offentliga organ eller en mellanstatlig organisation att vidta eller avstå från att vidta en åtgärd

3. Destabilisera eller förstöra grundläggande politiska, konstitutionella, ekonomiska eller sociala strukturer

Fram till mitten av 1990-talet var terrorism något som främst kopplades till nationella och regionala konflikter. Dagens terrorism är i stor utsträckning internationella, våldsfrämjande nätverk där det islamistiska al-Qaida är det främsta exemplet.

Globalt hot

Terrorismens internationalisering innebär ökad rörlighet för människor knutna till terroristorganisationer och att deras verksamhet är global. En annan effekt är att terroristrelaterad verksamhet och vanlig brottslighet hänger mer och mer samman.

Dagens informationsteknik underlättar också för terroristorganisationer att sprida sina idéer och sitt budskap över hela världen. Den nya tekniken har förstärkt den globala effekten av icke-demokratiska och våldsinspirerande budskap.

Attackerna mot World Trade Center och det amerikanska försvarshögkvarteret Pentagon 2001 visar att terrorismen tagit en ny, mer skrämmande, skepnad. Attentaten var storskaliga, samordnade och avancerade. Med religiöst motiv mördades flera tusen människor av en grupp från andra sidan jorden.

Men sådan har terrorismen inte alltid varit. Tvärtom. Terrorismens historia är lång och lika europeisk som arabisk, lika politisk som religiös. Ofta har den dessutom varit långt ifrån urskillningslös.

Den svages krig

Terror kommer av det latinska ordet för skräck eller skräckvälde och är en beprövad metod att påtvinga människor sin vilja. Mest brutal och blodig har den kanske varit när den använts av regimer som ett sätt att förtrycka sina egna medborgare. Till exempel infördes ordet terrorism i Académie Française 1798 som ett ord förknippat med det statliga skräckvälde som följde på den franska revolutionen.

Under 1800-talet förknippades terrorismen först med små oppositionella grupper som använde våld för att uppnå sina politiska mål. Våldet var då framför allt riktat mot politiker och andra ledare.

Medlemmarna i den ryska revolutionära gruppen Narodnaya Volya (Folkets vilja) till exempel, använde stolt ordet terrorism. De ansåg att tsaren och det dåvarande politiska systemet var omoraliskt och att det var berättigat att använda våld mot regimen.

1881 mördade medlemmar ur Narodnaya Volya tsar Alexander II, men misslyckades att dra igång den revolution de drömde om. Ändå inspirerade gruppens metoder andra som hoppades att det skulle vara möjligt att i ett slag förändra de politiska villkoren. En av dessa var nationalisten Gavrilo Princip, en serbisk student som i Sarajevo i juni 1914 mördade den österrikiske tronföljaren Franz Ferdinand vilket utlöste första världskriget.

Civila mål

Efter andra världskriget har många rörelser i tredje världen använt sig av våld i sin kamp mot västliga kolonialmakter. Vissa har lyckats, men långt ifrån alla. En del av rörelserna har dessutom efter befrielsen, som en del i maktkampen om den nya staten, brukat våld mot den egna befolkningen.

Under 1960 och 1970-talen blev det allt vanligare med civila mål för terroristattentat, även om attackerna oftast var begränsade till en "fiende". De flesta av grupperna var sekulära och många var starkt våldsinriktade: Röda arméfraktionen (RAF) i Västtyskland, Röda brigaderna i Italien, baskiska ETA i Spanien, Irländska republikanska armén (IRA), palestinska PFLP, Svarta september och Abu Nidal, Sendero Luminoso i Peru, Japanska röda armén och extrema sikhiska grupper i Indien för att bara nämna några.

Terroristerna tog ibland stora risker, och en del dödades då militärer eller poliser försökte stoppa dem. För att en aktion skulle anses verkligt lyckad krävdes dock normalt att gärningsmännen undkom oskadda.

Bortom staten

På 1990-talet växte en ny typ av terrorism fram, inte minst efter att Usama bin Laden blev ledare för den fanatiska islamska rörelsen al-Qaida. Många i organisationens ledarskikt stred under åren 1979-1989 mot den sovjetiska ockupationen av Afghanistan och fortsatte efteråt sitt jihad, heliga krig, genom att angripa vad de ansåg var några av den muslimska världens mest korrumperade och USA-stödda regimer, till exempel Egypten och Saudiarabien.

Under de följande åren genomförde grupper som misstänks ha anknytning till al-Qaida flera våldsamma attentat runt om i världen.

1993 försökte man spränga World Trade Center i New York med hjälp av en bilbomb i ett underjordiskt garage. Året efter kapade den algeriska Väpnade islamiska gruppen (GIA) ett franskt flygplan och mördade flera passagerare. Egyptens ambassad i Pakistan sprängdes 1995 och året efter en amerikansk militärförläggning i Saudiarabien. 1998 dog hundratals människor i samband med attentat mot amerikanska ambassader i Afrika.

Al-Qaida var en ny sorts terroriströrelse med ett mål och ett nätverk som inte var bundet till en stat. I likhet med andra terroriströrelser var dessutom dess anhängare beredda att genomföra självmordsattacker mot sina fiender.

Definition av terrorism

FN har utan framgång försökt komma fram till en definition av terrorism som alla medlemsländer kan enas om. 2004 lade FN:s dåvarande generalsekreterare Kofi Annan fram ett förslag som går ut på att terrorism är en "handling som syftar till att döda eller allvarligt skada civila eller icke-stridande, med avsikt att skrämma en befolkning eller utöva tvång på en regering eller en internationell organisation". Med hjälp av en gemensam definition hoppades Kofi Annan att FN:s arbete mot terrorism ska stärkas.

Många anser att det går att folkrättsligt skilja terrorism från legitim motståndskamp. Professorn i juridik och folkrättsexperten Ove Bring till exempel, menar att väpnat motstånd mot en ockupationsmakt inte är "internationellt olagligt så länge motståndsmännens attacker är riktade mot ockupantens militära eller administrativa strukturer. Motståndsrörelsen får i sin tur bekämpas, men dess verksamhet är inte olaglig i folkrättslig mening."

Problemet med den definitionen uppstår till exempel när en organisation inte riktar sin kamp mot en utländsk ockupationsmakt utan mot den egna regeringen eller mot andra grupper i det egna landet.

Det övergripande folkrättsliga ramverket mot terrorism är 13 FN-konventioner mot terrorism. Flera av dem kom till under 1970-talet, då det var vänsterextrem terrorism som hotade länder. Konventionerna räknar upp handlingar som ska definieras som terrorism: till exempel flygkapning eller gisslantagande. Det är den folkrättsliga basen för allt arbete mot terrorism, och definitionen av terrorism. Den basen har utvecklats sedan 1970-talet och ger idag en gemensam rättslig förståelse för vad som kan utgöra en terroristhandling. Ingen av texterna innehåller dock en övergripande definition av begreppet terrorism.

I september 2006 antog FN:s generalförsamling enhälligt en global strategi mot terrorism. Strategin är konkret och ställer i fyra kapitel upp en rad åtgärder som medlemsstaterna åtar sig att genomföra i syfte att förebygga och bekämpa terrorism. Strategin ger även viss vägledning om faktorer som anses utgöra grogrunder för terrorism. EU har en egen strategi mot terrorism, och en handlingsplan för att motverka radikalisering och rekrytering av människor för terroristhandlingar.

En övergripande konvention om terrorism

Sedan år 2000 förs förhandlingar i FN om en övergripande terrorismkonvention för att skapa en enhetlig folkrättslig grund för att kunna säga vad som är terrorism. Inte heller den konventionen innehåller däremot någon egentlig definition av terrorism. Däremot har förslag lagts fram som tar sikte på en definition av terroristhandlingar. Till skillnad mot flera tidigare terrorismkonventioner kommer den övergripande konventionen att vara tillämplig också på vissa handlingar under väpnad konflikt.

Den viktigaste utestående frågan i förhandlingarna rör just gränsdragningen till den internationella humanitära rätten och vilka handlingar som ska undantas från konventionen. Ett exempel är frågan om var gränsen går mellan en gerillarörelse som bekämpar sitt lands regering, och en terroristgrupp som utför motsvarande attacker i syfte att destabilisera landet.

Svensk lag

I Sverige har vi en lag om terroristbrott som är baserat på EU:s rambeslut om bekämpande av terrorism. Lagen definierar vad som är terrorism, vilket först måste fastställas.

Enligt lagen är terrorism att: Begå en handling som allvarligt kan skada en stat eller mellanstatlig organisation med syftet att: Skrämma en befolkning eller befolkningsgrupp, tvinga offentliga organ eller en mellanstatlig organisation att göra något eller att avstå från att göra något eller att destabilisera eller förstöra grundläggande politiska, konstitutionella, ekonomiska eller sociala strukturer.

# data[].attributes.attachment_link.description
Terrorism är inget nytt fenomen, utan har använts i århundraden av både stater och politiska grupper. Attackerna i Paris 2015, Norge 2011, London 2005, Madrid 2004 och 11 september-attentaten 2001 är exempel på terrorism - våldsdåd som drabbar många människor och skapar oro och rädsla i samhället.

# data[].attributes.body
Nationalism stark orsak till ww1 och ww2

# data[].attributes.body
Separatist - någon som vill bryta sig ut ifrån något t ex självständighet - katalonien

Nationalism - är en världsåskådning som tar sin utgångspunkt i gemenskapen inom nationernas gränser. Nationalismen hyllar nationen, kulturen, historien och slår vakt om nationalstaten och dess intressen.

Etnicitet - är människors identifikation med och känsla av tillhörighet i en viss folkgrupp

Självständighetsförklaring -  görs när ett land utropar sig självständigt. Man skiljer på deklarerad och erkänd självständighet. Deklarationen görs av det enskilda landet och erkännandet får man av andra självständiga stater.

Jugoslavien - omfattade hela eller delar av det område som idag utgör de självständiga staterna Bosnien, Kroatien, Kosovo, Makedonien, Montenegro, Slovenien och Serbien.

Kurdistan är ett statsövergripande område i mellanöstern som sträcker sig över Irak, Iran, Syrien, Armenien och Turkiet. Trots kurdernas mångåriga kamp för en egen nation har Kurdistan aldrig erkänts som en självständig stat.

Martyr - är någon som spiller blod eller dör för sin tro. I nutida språkbruk används ordet i en bredare betydelse, avseende personer som dödats, straffats, utsatts för våld eller andra övergrepp på grund av sin grupptillhörighet eller sitt ideologiska engagemang.

Suverän stat - även kallad självständig stat, självständigt land, oavhängig stat eller eget land, är en stat, en entitet med ett definierat territorium där man utövar intern och extern suveränitet

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Nationalismen är ännu en gång på väg att kasta in världen i en hotande våldsspiral.

Oavsett hur rimliga kraven på självständighet kan vara så skapar de en motreaktion som väldigt ofta slutar i ett blodbad.

Sannolikt är den ökande nationalismen en motreaktion på en period där stater gett upp mer och mer av sitt självbestämmande till centrala maktspelare som EU. Runtom i Europa växer de nationalistiska partierna. Inte bara där.

Plötsligt så ska alla bara tänka på sig själva utan någon hänsyn till den stora helheten. Det är America first. Brexit är ett annat sätt att säga Storbritannien främst. Under den tyska valrörelsen hörde jag inte bara det högerextrema AfD prata om att "ta sitt land tillbaka". Bayerns kanslerkandidat lovade att det enda han hade för ögonen var Bayerns bästa, Tysklands redan rikaste delstat.

Det är ingen slump att det i dessa dagar hålls fler ifrågasatta självständighetsomröstningar.

Klimatet rätt

Kurderna känner att klimatet är det rätta för att göra en slutgiltig framstöt för självständighet. Detta trots att de i sin enklav i Irak redan åtnjuter ett omfattande självstyre.

I Spanien känner katalanerna samma stämning i luften. Nu eller aldrig.

En i grund och botten egoistisk inställning som struntar i konsekvenserna och det omgivande politiska landskapet.

Det finns inget rätt eller fel när det gäller folkgruppers eller landsändars rätt till självständighet. Varje fall är unikt. Det handlar om att på ett rimligt sätt balansera olika intressen mot varandra.

Men skulle Sveriges regering acceptera en självständighetsomröstning i Jämtland?

Enkla fall

Vissa fall är förhållandevis enkla, ofta där den etniska sammansättningen är tämligen enhetlig. Serbien protesterade visserligen när Kosovo blev självständigt men förhållandevis få serber drabbades personligen.

I Skottland var självständighetsomröstningen 2014 sanktionerad av centralregeringen i London. Risken för våld var liten.

Så är det varken i de kurdiska områdena eller i Spanien.
Kurderna, en ofta förtryckt minoritet, har slagits för ett självständigt Kurdistan i över hundra år. Men för att bilda en sådan stat måste Iran, Irak, Turkiet och Syrien avstå territorium. Något de föga förvånande vägrar.

Kriget i Syrien har gett de syriska kurderna möjlighet att ta kontrollen över ett eget område. I de övriga länderna är nya krig en mycket trolig konsekvens av ett självständigt Kurdistan.

Farlig upptrappning

Turkiets president Erdogans hot om "etniskt krig" är tyvärr inte bara ett tomt hot.

Men även i stabila demokratier som Spanien är våld långtifrån otänkbart. Inför den planerade folkomröstningen i Katalonien på söndag pågår nu en farlig upptrappning där regeringen i Madrid till varje pris vill stoppa den självständighetsomröstningen medan de lokala politikerna lika benhårt vägrar ställa in. Madrid har kallat in lojal polis till Barcelona och beslagtar tryckta röstsedlar. Alla hävdar att de är emot våld men det kan gå precis hur som helst.

Spanien har erfarenheter från tiden då gruppen ETA med våld försökte få till ett självständigt Baskien. Man vill inte dit igen.

Gemensamt för de flesta självständighetsrörelser är att de överdriver både oket av att vara kvar under det gamla styret och fördelarna med att bli självständiga. Verkligheten blir sällan så rosenskimrande som självständighetsivrarna utmålar den som. Istället väntar ofta nya maktstrider som slutar i besvikelse som i Kosovo eller inbördeskrig som i Sydsudan.

Lägerled

I små portioner kan nationalism vara en lägereld att samlas kring. Som inom idrotten när man enas kring sitt fotbollslandslag under VM och EM. Uppblåst till en chauvinistisk känsla av att "vi är bättre än de andra, vi klarar oss bättre själva" så kan det i värsta fall urarta.

Folkomröstningarna i både Katalonien och de kurdiska områdena är illa tajmade.

I en värld som redan är mer instabil än den varit sedan andra världskriget bidrar nationalismen med ännu mer osäkerhet och oberäknelighet.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
aftonbladet: sveriges nyhetskälla och mötesplats

# data[].attributes.attachment_link.description
Nationalismen är ännu en gång på väg att kasta in världen i en hotande våldsspiral. Oavsett hur rimliga kraven på självständighet kan vara så skapar de en motreaktion som väldigt ofta slutar i ett blodbad. Sannolikt är den ökande nationalismen en motreaktion på en period där stater gett upp mer och mer av sitt självbestämmande till centrala maktspelare som EU.

# data[].attributes.body
Kataloniens poäng om att varför de inte skulle betala skatt till de fattiga regionerna istället för att kunna jobba på sitt egna välstånd är ett bra argument för att rättfärdiga deras nationalism.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
När det blodiga och vedervärdiga kriget i Bosnien fortfarande pågick träffade jag i Stockholm en humorlös man som sa:
- Spanjor är jag inte, jag är katalan.
Jag var ständigt i Bosnien, Serbien och Kroatien på den tiden och såg morden, fördrivningarna och det vettlösa hatet, men i efterhand är det inte det jag tänker på utan den inskränkta och enfaldiga nationalismen. Övertygelsen om den egna gruppens rättfärdighet och om omöjligheten att leva med de andra.
Det var förunderligt hur lätt den var att väcka till liv. Jag frågade kroater vad det hade varit för fel på det sönderfallande Jugoslavien där en mängd olika nationaliteter hade levt sida vid sida. Ingenting! svarade de jag frågade. Men efter allt som har hänt nu kan vi inte längre leva ihop!
Och i Belgrad ledde den serbiske demagogen Milosevic, Balkans svar på Bondskurken Stavro Blofeld, sin nation mot det ena nederlaget efter det andra, alltid i den bittersöta övertygelsen om att man själv var offer och därför hade rätt att döda andra.
Det finns något lockande i att vara martyr, att odla minnet av verkliga och inbillade orättvisor. Serberna var och är kanske fortfarande världsmästare i den grenen. Deras ältande av slaget på Trastfältet var en viktig faktor i den andliga uppmarschen till kriget. Slaget utkämpades år 1389.
Man borde skratta men den enfaldiga och inskränkta nationalismen är den moderna tidens pest och digerdöd. Till skillnad från digerdöden som spreds av råttor sprids den moderna varianten av tillsynes upplysta människor.
Nu är det katalanerna som säger sig vara offer. De har långtgående självständighet inom det demokratiska Spanien. De är fria att använda sitt språk. De får dansa vilka folkdanser de vill och odla sin kultur.
Men offer är de! Trots att deras region är den rikaste i Spanien.
Kanske är det förklaringen. Frestelsen att kapa åt sig en större del av kakan. Varför betala skatt som går till det fattiga Andalusien? Precis som många kroater inte ville betala skatt som gick till Jugoslaviens fattiga södra delar. Eller skotska separatister som efter en självständighetsförklaring tänkte njuta av inkomsterna från Nordsjöoljan utan att dela med sig till engelsmän, walesare och nordirländare.
När pesten breder ut sig krävs vaccin i form av skickligt politiskt ledarskap. Det var inte skickligt att låta kravallpolis puckla på civilister som röstade i det olagliga valet i helgen.
Sådan idioti passar separatisterna utmärkt, ty några blåmärken är deras biljett till de självrättfärdiga martyrernas bankettsal där döden spelar harpa och skeletten dansar.
Fy fan! Tvi vale!

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
aftonbladet: sveriges nyhetskälla och mötesplats

# data[].attributes.attachment_link.description
När det blodiga och vedervärdiga kriget i Bosnien fortfarande pågick träffade jag i Stockholm en humorlös man som sa:- Spanjor är jag inte, jag är katalan.Jag var ständigt i Bosnien, Serbien och Kroatien på den tiden och såg morden, fördrivningarna och det vettlösa hatet, men i efterhand är det inte det jag tänker på utan den inskränkta och enfaldiga nationalismen.