# data[].attributes.headline
ярослав стельмах

# data[].attributes.subject
ярослав стельмах

# data[].attributes.headline
Всеволод НЕСТАйКО  "Тореодори з Васюківки"

# data[].attributes.subject
Всеволод НЕСТАйКО  "Тореодори з Васюківки"

# data[].attributes.headline
 всеволод нестайко

# data[].attributes.subject
 всеволод нестайко

# data[].attributes.headline
Володимир Винниченко 

# data[].attributes.subject
Володимир Винниченко 

# data[].attributes.body
"Федько - халамидник"

# data[].attributes.headline
Євшан - земля

# data[].attributes.subject
Євшан - земля

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Українська література 6 клас

МИКОЛА ВОРОНИЙ

Усі дороги зводяться до Риму.

Можливо, й так, бо різні с шляхи.

Та з них один веде на Батьківщину,

По ньому пам'ять стелить рушники.

Я. Бабич

"Людина повинна завжди пам'ятати, звідки вона пішла в життя. Людина не має права бути безбатченком" (О. Довженко).

Подумаймо разом

Чи погоджуєшся ти з цією думкою Олександра Довженка? Чим відрізняються поняття "батьківщина" і "Батьківщина"? Чи обов'язково вони збігаються? Де ти народився (народилася) і яка

країна для тебе є Батьківщиною? Як вважаєш, чому так важливо для людини пам'ятати про свою батьківщину, рідний дім, батьків, куди б не закинула її доля? Рідна земля додає великої сили й наснаги людині. Особливо це відчуває той. хто опиняється далеко за її межами. Таку людину часто переймають почуття ностальгії - туги за нею.

Уважно прочитай біографію поета Миколи Вороного. Зверни увагу на те, що його життя минало в постійних переїздах із місця на місце. Очевидно, він тужив за Україною, бо іноді надовго опинявся досить далеко від неї. Певно, він дуже любив свій народ, бо намагався своєю діяльністю допомагати йому.

Як ти думаєш, чи це впливало на його творчість? Які теми могли цікавити М. Вороного найбільше?

Микола Вороний (1871-1938) - поет, перекладач, актор, театральний діяч. Народився на Дніпропетровщині в родині ремісника. Дитинство проходило на Харківщині. Освіту здобував у ремісничих училищах Харкова і Ростова, у Віденському та Львівському університетах. У молоді роки займався революційною діяльністю, брав участь у національно-патріотичних рухах. Його життя було тісно пов'язане з театром. Займатися літературою почав ще в юності. Автор кількох збірок поезій. Один із перших почав творити модерну, елегантну лірику. У 1920 р. емігрував до Польщі, бо не сприйняв радянську владу. З новими надіями наприкінці 20-х років повернувся в Україну. Однак у 30-х роках був репресований, тоді ж і загубилися його сліди. Парадокс долі - поет повернувся в Україну, щоб тут загинути...

Ключик розуміння

"Євшан-зілля" М. Вороного написано на основі легенди з "Літопису руського-літописного зведення XIV ст., куди ввійшла і відома тобі "Повість минулих літ". Ця легенда привертала увагу багатьох митців, зокрема І. Франка. Ось кульмінаційний фрагмент із неї: "Мов же ти йому слова мої, співай же йому пісні половецькії. А якщо він не схоче - дай йому понюхати зілля, що зветься євшан". Той же не схотів (ні) вернутися, ні послухати. І дав (Ор) йому зілля, і той, понюхавши і заплакавши, сказав "Да лучче єсть на своїй землі кістьми лягти, аніж на чужій славному бути". І прийшов він у землю свою". Микола Вороний творчо використав основний мотив легенди.

Як відомо з історії давньої України, київські князі впродовж багатьох років воювали з половцями, їхні дружини захищали рідну землю від нападників. Художній вплив цього твору тим більший, що в ньому половецький хан і його син не показані як вороги давніх русичів. Трагізм їхньої родинної історії так само є вражаючим, якби йшлося про родину князя київського. Подібна історія може трапитися з кожним із нас. Вона є завжди повчальною. Тобто патріотизм, любов до рідної землі (для кожного своєї) єднає людей. Зауваж на авторське звернення до України наприкінці тексту.

"Євшан-зілля"1 - це один із найцікавіших патріотичних творів української літератури. Доказ: відомий російський поет С. Бердяев переклав його німецькою мовою.

ЄВШАН-ЗІЛЛЯ

Да луче есть на своей земли костю лечи,

Ине ли на чюже славну быти.

Літопис, за Іпатіївським списком

В давніх літописах наших

Єсть одно оповідання,

Що зворушує у серці

Найсвятіші почування.

Не блищить воно красою

Слів гучних і мальовничих,

Не вихвалює героїв

Та їх вчинків войовничих.

Ні, про інше щось говорить

Те старе оповідання.

Між рядками слів таїться

В нім якесь пророкування.

1 воно живить надію,

Певну віру в ідеали

Тим, котрі вже край свій рідний

Зацурали, занедбали...

Жив у Києві в неволі

Ханський син, малий хлопчина,

Половецького б то хана

Найулюблена дитина.

Мономах, князь Володимир,

Взяв його під час походу

З ясирем2 в полон і потім

При собі лишив за вроду.

Оточив його почотом

І розкошами догідно -

І жилось тому хлоп'яті

І безпечно, і вигідно.

Час минав, і став помалу

Рідний степ він забувати,

Кран чужий, чужі звичаї

Як за рідні уважати.

Та не так жилося хану

Без коханої дитини.

Тяжко віку доживати

Під вагою самотини.

Зажурився, засмутився...

Вдень не їсть, а серед ночі

Плаче, бідний, та зітхає,

Сну не знають його очі.

Ні від кого він не має

Ні утіхи, ні поради.

Світ увесь йому здається

Без краси і без принади.

Про що йдеться у цих початкових строфах? Пригадай, як називається така частина твору.

1 Євшан зілля - трава полину.

2 Ясир - бранці, полонені.

Які слова і фрази свідчать про горе батька - половецького хана? Прокоментуй їх.

Малюнок І. Литвина

Кличе віе гудця1 до себе

І таку держить промову.

Що мов кров'ю з його серця

Слово точиться по слову:

"Слухай, старче, ти шугаєш

Ясним соколом у хмарах,

Сірим вовком в полі скачеш,

Розумієшся на чарах.

Божий дар ти маєш з неба

Людям долю віщувати,

Словом, піснею своєю

Всіх до себе привертати.

Ти піди у землю Руську -

Ворогів наших країну, -

Відшукай там мого сина,

Мою любую дитину.

Розкажи, як побиваюсь

Я за ним і дні, і ночі,

Як давно вже виглядають

Його звідтіль мої очі.

Заспівай ти йому пісню

Нашу, рідну, половецьку,

Про життя привільне наше,

Нашу вдачу молодецьку.

А як все те не поможе,

Дай йому євшана-зілля,

Щоб, понюхавши, згадав він

Стену рідного привілля".

І пішов гудець в дорогу.

Йде він три дні і три ночі,

На четвертий день приходить

В місто Київ опівночі.

Крадькома пройшов, мов злодій,

Він до сина свого пана

І почав казати стиха

Мову зрадженого хана.

Улещає, намовляє...

Та слова його хлопчину

Не вражають, бо забув вже

Він і батька, і родину.

І гудець по струнах вдарив!

Паче вітер у негоду.

Загула невпинна піспя -

Пісня вільного народу:

Про славетнії події -

Ті події половецькі,

Про лицарськії походи -

Ті походи молодецькі!

Мов скажена хуртовина,

Мов страшні Перуна громи,

Так ревли-стогнали струни

І той спів гудця-сіроми!

1 Гудець - музикант, співець.

Малюнок І. Литвина

Але ось вже затихає

Бренькіт дужий акордовий -

І замісто його чути

Спів народний, колисковий.

То гудець співає тихо

Пісню тую, що співала

Мати синові своєму,

Як маленьким колисала.

Наче лагідна молитва,

Журно пісня та лунає.

Ось її акорд останній

В пітьмі ночі потопає...

Якими художніми засобами передано спів гудця? Чи однаковий він?

Але спів цей ніжний, любий.

Ані перший, сильний, дужий,

Не вразив юнацьке серце, -

Він сидить німий, байдужий.

І схилилася стареча

Голова гудця на груди -

Там, де пустка замість серця,

Порятунку вже не буде!..

Але ні! Ще є надія

Тут, на грудях, в сповиточку!..

І тремтячими руками

Роздирає він сорочку,

І з грудей своїх знімає

Той євшан, чарівне зілля,

І понюхать юнакові

Подає оте бадилля.

Які рядки передають хвилювання гудця?

Що ж це враз з юнаком сталось?

Твар1 поблідла у небоги2,

Затремтів, очима блиснув

І зірвавсь на рівні ноги.

Рідний степ - широкий, вільний,

Пишнобарвний і квітчастий -

Раптом став перед очима,

З ним і батенько нещасний!..

Воля, воленька кохана!

Рідні шатра, рідні люди...

Все це разом промайнуло,

Стисло горло, сперло груди.

"Краще в ріднім краї милім

Полягти кістьми, сконати.

Ніж в землі чужій, ворожій

В славі й шані пробувати!" -

Які рядки звучать афористично, яке прислів'я нагадують?

1 Твар - обличчя.

2 Небога - бідолаха, сердега.

Так він скрикнув, і в дорогу Байраками та ярами

В нічку темну та пригожу Неутомно проходжали -

Подались вони обоє, В рідний степ, у край веселий

Обминаючи сторожу. Простували, поспішали.

Україно! Мамо люба! Марна річ! Були і в тебе

Чи не те ж з тобою сталось? Кобзарі - гудці народні,

Чи синів твоїх багато Що співали-віщували

На степах твоїх зосталось? Заповіти благородні, -

Чи вони ж не відцурались, А проте тієї сили,

Не забули тебе, неньку, Духу, що зрива на ноги,

Чи сховали жаль до тебе В нас нема, і манівцями

І кохання у серденьку? Ми блукаєм без дороги!..

Де ж того євшану взяти,

Того зілля-привороту,

Що на певний шлях направить, -

Шлях у край свій повороту?!

Подумаймо разом

Це віршовий твір, прозовий чи драматичний? Які ознаки про це свідчать? Він поділяється на строфи? Чи має ритм, чи римуються в ньому рядки? Зазвичай віршовий твір передає (виражає) якісь емоції, думки, переживання, почуття ліричного героя, які співвідносні з авторськими. Такий твір називається ліричним. У цьому творі є ліричний герой чи безпосередньо присутній голос автора? Визнач провідну думку в тексті. Про що найбільше переживає поет? Пригадай ознаки прозового твору. Яка з них є в "Євшан-зіллі"? Про що розповідає автор в епічному творі? Отже, тут поєднуються оповідь про щось і вираження чогось.

Запам'ятай!

Літературний жанр, у якому поєднуються зображальні та виражальні засоби, притаманні ліриці та епосу, називається ліро-епосом, або ліро-епічним твором.

До ліро-епосу належать жанри: поезія, вірш у прозі, байка, поема, лірична повість, роман у віршах.

Ни великий за розміром віршовий твір "Євшан-зілля"? Поди у ньому зображені у певній послідовності? Назви в ньому образи-персонажі. Твір закінчується якоюсь подією чи роздумами ліричного героя про значення для українців вірності рідній землі? Про що йдеться в останніх строфах? Чи відчувається в них переживання автора за втрату своїми співвітчизниками історичної пам'яті? Усе це ознаки жанру поеми.

Запам'ятай!

Поема - це великий віршовий, переважно ліро-епічний твір, у якому зображено важливі, яскраві події, виражено їх сприйняття та оцінку.

1. Чи можна назвати життя М. Вороного звичайним і спокійним? Чому?

2. Як ти вважаєш, що спонукало його вибрати саме такий шлях? 3. На основі чого було написано "Євшан-зілля"? 4. Що таке легенда і літопис? Визнач їхні особливості. 5. Який твір називається поемою? Чи "Євшан-зілля" поема? Доведи свою думку.

Аналізуємо текст

1. Як побудовано поему? Розділи її на основні частини. Поміркуй над особливостями та призначеннями кожної з них. 2. У якій переважає розповідь про події, а в якій - роздуми, переживання, сподівання ліричного героя? 3. Назви основні образи у творі. Визнач окремо образи-персонажі. 4. Кому ти співчуваєш і чому? 5. Які роздуми викликає в тебе образ юнака-половця? 6- На твою думку, чому хан звертається по допомогу саме до гудця? Хто він такий? Зроби висновок, використовуючи текст. 7. Досліди, які фольклорні прийоми і засоби використав М. Вороний в епізодах, де гудець намагається виконати прохання батька-хана.

Узагальнюємо, робимо висновки

1. Чому ні умовляння, ні пісня, а лише євшан-зілля пробудило у юнака синівські та патріотичні почуття? 2. Що означає образ євшан-зілля у цьому творі? 3. Який художній образ може бути символом (знаком) України? Пригадай народні та стрілецькі пісні. 4. Визнач основну думку твору. Чи вона важлива для нас? 5. Який настрій перемагає у поемі: туга, безнадія, відчай чи оптимізм, віра, надія? Якщо віра, то у що? Якщо надія, то на кого? 6. Що може виконувати роль євшан-зілля для сучасних українців? Як ти думаєш, про що їм варто нагадати?

Завдання додому

1. Поміркуй, що могло б статися далі з ханським сином. Придумай своє закінчення до його історії. 2. Напиши про це власну невелику розповідь прозовою або віршовою мовою.

В. Чепелик, О. Чепелик. Пам'ятник українським козакам. 2003 р.

Знаходиться у м. Відні (Австрія). Як ти думаєш, про що це свідчить?

Чи знаєш ти, що..

Упродовж багатолітньої історії чимало видатних українців із різних причин виїхали за кордон, однак вони ніколи не забували своєї Вітчизни.

Наприклад, усесвітньо відомий художник Казимир Малевич (1878-1935), що жив за межами України, народився в м. Києві, в анкетах називав себе українцем, знав українську мову. В автобіографії зазначав, що як митець він розвивався під впливом української народної культури.

Знаменитий український богатир Іван Піддубний (1871-1949) народився у с. Красенівці (нині Чорнобаївський район Черкаської області). Це був "чемпіон чемпіонів" - нікому у світі не вдалося перемогти його. Іван Піддубний вигравав змагання з боротьби в Парижі, Нью-Йорку, Лондоні та Римі, в Будапешті та Берліні. Про нього складали легенди. Власники спортивних клубів Америки намагалися підкупити українського спортсмена. Одного разу йому навіть пригрозили конфіскацією всього гонорару за перемогу, якщо він не залишиться в їхній країні. "Батьківщина за гроші не продається", - відповів І. Піддубний.

Що ти думаєш про це?

Радимо прочитати: Л. Мосендз. "Євшан-зілля"; І. Франко. "Ор і Сирчан"; відвідати: музей Івана Піддубного (с. Красенівка Черкаської обл.).

﻿

ЄВШАН-ЗІЛЛЯ - МИКОЛА ВОРОНИЙ

# data[].attributes.attachment_link.title
ЄВШАН-ЗІЛЛЯ - МИКОЛА ВОРОНИЙ

# data[].attributes.attachment_link.description
Українська література 6 клас МИКОЛА ВОРОНИЙ Усі дороги зводяться до Риму. Можливо, й так, бо різні с шляхи. Та з них один веде на Батьківщину, По ньому пам'ять стелить рушники. Я. Бабич "Людина повинна завжди пам'ятати, звідки вона пішла в життя. Людина не має права бути безбатченком" (О. Довженко).

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Життя Іларіонове

# data[].attributes.attachment_link.title
Митькозавр із Юрківки (стислий переказ) * Ярослав Стельмах

# data[].attributes.headline
Володимир Рутківський

# data[].attributes.subject
Володимир Рутківський

# data[].attributes.body
Джури козака Швайки"

# data[].attributes.attachment_link.title
Володимир Рутківський. Джури козака Швайки. Відеоурок.Українська література, 6кл. НУШ

# data[].attributes.headline
 всеволод нестайко

# data[].attributes.subject
 всеволод нестайко

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Для його творів характерна людяність, доброта і світлий погляд на життя, а також надзвичайне почуття гумору, яке з дитинства впливає на ваше власне і потім не полишає вас усе життя. Найпопулярніший твір - трилогія "Тореадори з Васюківки" ("Пригоди Робінзона Кукурузо" 1964, "Незнайомець з 13-ї квартири" 1966, "Таємниця трьох невідомих" 1970).

Всеволод Нестайко народився 30 січня 1930 року в м. Бердичеві на Житомирщині в сім'ї службовця. У віці трьох років загинув його батько Зеновій Нестайко. Після смерті батька, рятуючись від голоду, сім'я переїхала до родичів у Київ. Мати Всеволода працювала вчителькою і родина проживала у приміщенні в школі.

В. Нестайко закінчив 10-літню загальну середню школу з одною четвіркою в табелі, зі срібною медаллю. Через обставини терору та війни не вчився у 5-му та 9-му класах. Курс 9-го класу пройшов самостійно за два місяці. Після школи вступив на слов'янське відділення філологічного факультету Київського університету імені Тараса Шевченка, яке закінчив у 1952 році.

В 1950 році, Всеволод починає працювати літредактором-коректором в дитячому журналі "Барвінок". У "Барвінку" Нестайко почав друкуватися й спілкуватися із іншими письменниками - Юрієм Яновським, Павлом Тичиною, Наталею Забілою, Оксаною Іваненко, Максимом Рильським. Після закінчення навчання в університеті в 1952 році, Всеволод працює в редакції журналу "Дніпро", видавництві "Молодь". З 1956 по 1987 рік завідував редакцією у видавництві дитячої літератури "Веселка". В 1956 році виходить перша книжка під назвою "Шурка і Шурко" і цього ж року Всеволод Зіновійович вступає до Спілки письменників.

У дитинстві разом із сусідом та однолітком Вітасиком Дяченком читали книжки: Миколи Трублаїні ("Лахтак", "Шхуна „Колумб""), Джека Лондона, Жюля Верна, Бориса Житкова, та мріяли стати капітанами далекого плавання. Як виявилось, через особливості зору Нестайко не міг стати моряком, а сусід таки став капітаном.

Батько, Зеновій Нестайко;- народився у Чернелиці; закінчив гімназію в місті Бучачі, під час Першої світової війни був українським січовим стрільцем. Воював у лавах УГА, потрапив до польського табору полонених. Працював у Проскурові на цукроварні. 1933 року заарештований чекістами; загинув у концентраційному таборі.

Мама В. Нестайка викладала російську мову та літературу. Під час І-ї світової була сестрою милосердя Російської армії. По смерті батька у 1930-ті роки переїхала з сином до Києва, де під час нацистської окупації організувала маленьку підпільну школу.

Дід, о. Денис Нестайко - багаторічний парох м. Бучача, бучацький декан УГКЦ, знаний український громадський діяч Бучацького повіту. Письменник неодноразово перебував у Бучачі, передав для Бучацького районного краєзнавчого музею особисті речі родичів.

Працював у редакціях журналів "Дніпро", "Барвінок", видавництві "Молодь". З 1956 по 1987 рік завідував редакцією у видавництві "Веселка".

Витяг із першого оповідання, що написав у вісім років, про відважного мисливця, який полював на бенгальського тигра в Африці: "Ноги у мисливця були волосаті, як у всіх чоловіків".

"

А коли я став по-справжньому дорослим, мені страшенно захотілося повернутись назад у дитинство - догратися, досміятися, добешкетувати... Вихід був один - стати дитячим письменником. Так я й зробив. І, пам'ятаючи своє невеселе дитинство, я намагався писати якомога веселіше.

"

П'ятдесятирічний шлях у дитячій літературі засвідчив виданням близько сорока книжок оповідань, казок, повістей і п'єс. Перше оповідання для дітей Всеволод Нестайко надрукував у журналі "Барвінок" в 24 роки. Також друкувався у "Піонерії". Перша книжка "Шурка і Шурко" побачила світ у 1956 році.

За його повістями та оповіданнями поставлено короткометражна стрічка "Тореадори з Васюківки" (1965), фільми "Одиниця „з обманом"" (1984), "Чудеса в Гарбузянах" (1986).

На початку 2000 року надрукував у "Барвінку" свою нову повість-казку "Ковалі Щастя, або Новорічний детектив".

2004 року В. Нестайко разом із поетом та редактором Іваном Малковичем опрацювали та опублікували нову авторську редакцію книги "Тореадори з Васюківки". Твір позбавлено деяких неминучих ідеологічних нашарувань минулої доби, деталей, незрозумілих сучасному, а тим паче майбутньому читачеві. З'явилися й нові епізоди.

Вів програму на Національному радіо України "Радіобайка Всеволода Нестайка".

Багато сучасних українських письменників схвально відгукуються про творчість Всеволода Нестайка, вважають його класиком та майстром слова.

В Бердичеві відбувся Перший літературно-мистецький конкурс імені В.Нестайка.

Згідно з соцопитуваннями, які провела у 1990-1992 роках Державна бібліотека для дітей та Міністерство культури - твори Всеволода Нестайка визнано лідерами читацького зацікавлення.

Указом Президента України Віктора Ющенка N 53/2010 від 20 січня письменника нагороджено Орденом князя Ярослава Мудрого V ступеня (2010).

Літературні премії

Міжнародні нагороди фільмів, які знято по мотивах творів В.Нестайка

1979 року ухвалою Міжнародної ради з дитячої та юнацької літератури трилогію "Тореадори з Васюківки" внесено до "Особливого почесного списку Г. К. Андерсена" ( Special Hans Christian Andersen Honor List) як один із найвидатніших творів сучасної дитячої літератури.

1. ↑ Всеволод Нестайко. видавництво "А-БА-БА-ГА-ЛА-МА-ГА". офіційний сайт видання. Архів оригіналу за 2013-06-22.

2. Нестайко Всеволод Зіновійович // Дзеверін, Ігор (1988-1995). Українська літературна енциклопедія. [в 3 т.] Київ: Головна редакція УРЕ. 536 стор. + 576 стор. + 496 стор. (html-версія словника)

3. ↑ Кацун Юлія (2003-01-29). Всеволод НЕСТАЙКО: "Незалежність України залежить від української дитячої літератури". щоденна всеукраїнська газета "День". Архів оригіналу за 2013-06-22.

4. Барановська С. Рід Нестайків // Бучач і Бучаччина. Історично-мемуарний збірник / ред. колегія Михайло Островерха та інші. - Ню Йорк - Лондон - Париж - Сидней - Торонто : НТШ, Український архів, 1972. - Т. XXVII. - С. 371.

5. Пам'ятаючи своє невеселе дитинство, я намагався писати якомога веселіше // Нова Тернопільська газета. - Тернопіль, 2015. - № 4 (740) (4--10 лют.). - С. 7.

6. Мельничук Б., Федечко М. Нестайко Всеволод Зіновійович... - С. 413.

7. ↑ В.Нестайко. Від автора, Всеволод Нестайко. видавництво "А-БА-БА-ГА-ЛА-МА-ГА". офіційний сайт видання. Архів оригіналу за 2013-06-22.

8. Іван Андрусяк: "Що цікавіший текст, то менший він має резонанс" // Закарпаття Онлайн, 04.08.2010.

9. Ірена Карпа: "Моя порада всім письменникам-початківцям: доки у вас нема дітей - арбайтен, арбайтен, ніхт капітулірен!" // Друг читача, 29.07.2013.

10. Побережний, Олексій (02.02.2019). Перший літературно-мистецький конкурс імені В.Нестайка відбувся у Бердичеві (українська).

11. Патріарху української дитячої літератури Всеволоду Нестайку виповнюється 80 років. Архів оригіналу за 21 серпень 2014.

12. Ющенко нагородив орденом автора трилогії Тореадори з Васюківки

13. 1979, International Year of the Child: Special Hans Christian Andersen Honor List 1979; a Selection of Outstanding Children's Books from 19 Countries. - København. Stougaard Jensen, 1979 - 44 P.(англ.)

# data[].attributes.attachment_link.title
Нестайко Всеволод Зіновійович

# data[].attributes.attachment_link.description
Для його творів характерна людяність, доброта і світлий погляд на життя, а також надзвичайне почуття гумору, яке з дитинства впливає на ваше власне і потім не полишає вас усе життя. Найпопулярніший твір - трилогія "Тореадори з Васюківки" ("Пригоди Робінзона Кукурузо" 1964, "Незнайомець з 13-ї квартири" 1966, "Таємниця трьох невідомих" 1970).

# data[].attributes.headline
ярослав стельмах

# data[].attributes.subject
ярослав стельмах

# data[].attributes.attachment_link.title
Ярослав Стельмах — Митькозавр із Юрківки, або Химера лісового озера (аудіокнига скорочено)

# data[].attributes.headline
Леся Воронина 

# data[].attributes.subject
Леся Воронина 

# data[].attributes.body
"Таємно Товариство