# data[].attributes.body
מרצה נכנסת לאודיטוריום מלא מתלמידות, יש רעש של דיבורים. היא מגיעה לעמדת המרצה ומתחילה ישר בלפתוח על נושא השיעור. היא שואלת אם יש שאלות ואחת התלמידות שואלת מה שמה. היא מחזירה את השאלה אליה וכשהמרצה עונה לשמה היא מנסה להשתמש בהומור.
היא רוצה להמשיך בשיעור ולהקרין מצגת. ועוד לפני שמספיקה לבקש אחת התלמידות קמה ומכבה את האור. המרצה נראת מופתעת. היא מתחילה את השיעור ונראה שהתלמידות בקיאות בחומר. הן מראות ידע על היצירות אותן מציגה המרצה בזו אחר זו. המרצה נראית מופתעת ומעט מבולבלת אולי אך יחד עם זו מראה שליטה במצב. ומשדרת בטחון. היא שואל מי קרא את הטקסט שנתנה וכולן משיבות בחיוב. לאחר שרואה שהתלמידות יודעות כל מה שהיא רוצה לדבר עליו היא מפסיקה את ההקרנה. היא מבינה שהן מעדיפות ללמוד למידה עצמאית ומשחררת אותן מהשיעור.

חלק 2-
השיעור מתחיל והמרצה מקרינה מצגת על הלוח. התלמידות ניראות מבולבלות ממה שהיא מכרינה. נראה שהן לא מזהות את זה. כשהמרצה משיבה להן מה מוצג הן טוענות שזה לא נמצא בסילבוס. המרצה משדרת שליטה מלאה במצב. היא ממשיכה את השיעור ומציגה ציור ילדותי. כך מתפתח שיח על הציור ועל אמנות בכלל. המרצה מסבירה שזהו ציור שלה שציירה לאמה בילדותה. בשקופית הבאה נראה צילום של אישה. והמרצה מסבירה שזוהי אמה. היא מקשרת את מה שמראה לנושא השיעור- אמנות אך גם יוצרת קשר אישי וחושפת פרטים עיניינים על חייה. השיח בכיתה מתפתח ונראה שלתלמידות יש עיניין.

# data[].attributes.body
תצפית חלק 1

המרצה חוששת להכנס לכיתה, ועושה זאת בביישנות ובסקפטיות. היא מסתדרת לפני השיעור ואומרת בוקר טוב. היא מודה לסטודנטית שעזרה לה ומציגה את נושא השיעור. היא מתארת את הסילבוס של הקורס ושואלת אם יש שאלות. תלמידה שואלת אותה מה שמה והיא מחזירה בשאלה אל הסטודטית. המרצה נבוכה ואומרת שהיא עדיין לא דוקטור. היא מודה לסטודנטית שסגרה את האור. היא מראה מצגת ומראה את תחילת תולדות האומנות, שואלת שאלה- האם מישהו יכול לספר מה הדימויי שאנחנו רואים? היא מורשמת מהתשובה של הסטודנטים וממשיכה להסביר עליהם. היא מובכת מהסיטואציה שלסטודנטיות יש ידע רב בנושא. מבקשת לשמוע את השם של הסטודנטית והיא עונה. המורה מאשרת אותה ומוסיפה את דעתה על הנושא. שוב הסטודנטיות מפגינות ידע רב והמרצה מובכת. היא שואלת אם הן למדו שיעורי היסטורה והן עונות שלא. היא מבינה שהם יודעות את כל החומר ונלחצת מהעובדה הזו. ההקרנה מסתיימת, והיא מודה לכיתה. היא שואלת כמה מהן קראו את כל הטקסט שהיא נתנה. כולן עונות בחיוב. היא מבינה שהן רוצות ללכת ללמוד באופן עצמאי. משחררת אותן.

חלק 2

שוב כיתה מלאה בתלמידים. הם שואלים את המורה מה הם רואים והמורצה מסבירה. התלמידות אומרות שהחומר לא נמצא בסילבוס והמרצה אומרת שלא. היא שואלת אם זה טוב? מעודד אותן לענות. היא מתיישבת לידן כאילו היא חלק מהקבוצה. מפתחת דיון בכיתה על הדימויי. המרצה מסבירה מה הן הולכות ללמוד- מה עושה אומנות לטובה או רעה ומי מחליט על כך? היא מראה היסטוריה אישית שלה ושואלת אם זו אומנות. מחזירה את הדימויי הראשון ומבקשת מהן לפתוח את ראש לרעיון חדש.

# data[].attributes.body
תצפית
חלק ראשון
מרצה שניתן די מהר לראות כי כנראה היא חדשה והתלמידות עדיין לא מכירות אותה. נראה כי היא באה בגישה חיובית ומנסה להעביר את החומר הלימודי אבל סופגת זלזול מהתלמידות שבקיאות בצורה יוצאת דופן בחומר אותו היא אמורה להעביר במשך הקורס. המרצה נכנסת ללחץ ומתח וניכר שהיא לא מרגישה בנוח בסיטואציה. ניתן להבחין בסוגים שונים של תלמידות, יש את התלמידה שרוצה להתחבב על המרצה ומבצעת דברים עוד לפני שהמורה מבקשת, וכן יש תלמידות שרוצות להראות את שליטתן בחומר.

חלק שני
המרצה עשתה "שיעורי בית" והביאה לתלמידות חומר חדש שהן לא מכירות וכן שלא נכלל בסילבוס. ניתן לראות שהתלמידות מופתעות ולא יודעות איך להגיב ליצירה. המורה מנסה לשבור את דרך חשביתן ולערער את תפיסת האמנות שלהן. מהי בכלל אומנות? מי מגדיר האם יצירה היא טובה או לא? בשלב זה בסרט ניתן לראות שמתפתח דיון בקרב התלמידות.

# data[].attributes.body
בר משקאות בריאות. העובדות מתחילות את המשמרת ישר לתוך לחץ ואינטנסיביות, הן נותנות שירות ללקוחות בזה אחר זה, הלקוחות לא נחמדים ועצבניים, יש תחושה של לחץ באוויר, בשלב מסוים אחת העובדות צועקת על לקוחה ומתפתח ביניהן ויכוח שממשיך לקללות ואיומים. העובדת השניה מנסה להרגיע את הריב אך המצב מחמיר ורק כאשר העובדת קמה והולכת למחסן הרחק מעיניה של הלקוחה המאיימת והמריבה נרגעת והלקוחה עוזבת את המקום, המשמרת ממשיכה כרגיל, העובדות נראות מותשות אך ממשיכות לעבוד , כנראה כי אין ברירה וזו הפרנסה שלהן.

# data[].attributes.body
סרטון ראשון: מורה נכנסת לכיתה שהיא לא מכירה. כבר מהרגע הראשון נראה שהתלמידות מלאות בבטחון עצמי.  המורה מתחילה ללמד, ואחת התלמידות שואלת לשמה. המורה אומרת את שמה אחרי שהיא שומעת איך קוראים לתלמידה, ורואים את החוסר בטחון שלה. היא מעבירה מצגת עם ציורים הסטוריים והתלמידות כבר מכירות בדיוק את הציורים ואת המשמעות שלהם. המורה כבר ממש לחוצה והבנות מרוצות מעצמן. כשנגמרת המצגת הן לועגות לה בכך שאין לה מה לחדש להן ויוצאות מהכיתה ללמוד לבד. היא נשארת בכיתה מושפלת ועצובה.
סרטון שני: המורה מציגה שקופית של יצירה שהתלמידות לא מכירות. הן ישר מנסות להבין מה זו היצירה הזאת והאם הן מכירות אותה. הן מגלות שזה לא חלק מהסילבוס שלהן. המרצה נראית בטוחה בעצמה ורגועה. היא שואלת אותן שאלות פתוחות, שמאתגרות את המחשבה שלהן. היא שואלת אותן מה הן חושבות על היצירה. לאט לאט הן מתחילות לענות ונוצר דיון, התלמידות אומרות מהי נקודת מבטן. המורה מסתובבת ומתיישבת בבטחון. היא מובילה את הדיון. היא מפתיעה את התלמידות. הן בקשב. הן מסוקרנות. היא תפסה את תשומת ליבן.

# data[].attributes.body
קורס תולדות האמנות במוסד לנשים. המרצה המחליפה מתחילה בשקופית של ציור קיר ממערת אלטמירה. אחת הסטודנטיות מצטטת את המידע מזיכרונה, כך גם בשאר השקופיות. הסמכותיות של המרצה מתרוקנת כמו בלון שיוצא ממנו האוויר.
בסצנה הבאה, המרצה הפעם יושבת על המדרגות בחשכה. על המסך מופיע ציור 'השור' של סוטין. מכיוון שהצייר בן זמנם ועדיין לא מופיע בספרי ההיסטוריה, הסטודנטיות נבוכות. המרצה שואלת מה דעתן על הציור. בעקבות כך נולד ויכוח בין סטודנטיות שמרניות לסטודנטיות ליברליות. בהמשך נשאלת השאלה מי קובע מהי אומנות ועל סמך מה. נכנס גורם ההפתעה לשיעור, ניתן מקום להבעת דעה ועולות שאלות שעשויות להיות בסיס למחקר.

# data[].attributes.body
כיתת אודיטוריום גדולה, גוונים חומים, שורות של כיסאות עץ, בנות בלבד, מורה נרגשת, מתביישת, נראה שהעונה היא אביב\ סתיו לפי הלבוש של התלמידות והמרצה, בשקופיות שהמרצה מראה יש אומנות מצרית ואומנות מערות.

# data[].attributes.body
הכיתה מקושטת עם הציורים של הילדים
המורה משחקת עם הילדים במשחקים שאוהבים כדי ללמד מתמטיקה-מתמסרת עם הילד בכדור בזמן ששואלת שאלות במתמטיקה
הכיתה מגוונת יש גם ילדים אטיופים שהמורה מדברת עם ההורים שלו.

חיוכה של מונה ליזה
כיתה רחבה כמו אודיטוריום ויש מקרן
ישהכסאות ממוקמים כקשת וזה מאפשר הרבה נקודות מבט במרצה
ההקרנות גדולות ונוחות לצפייה
המורה מדברת עם הרבה ידע

הכיתה כולה מורכבת מבנות
יש מי שתפקידה להחליף את השקופיות
כולן לבושות בהתאם לתקופה מסויימת
הכיתה מעורבת בשיעור

המרצה עושה תפנית בצורת הלמידה שלה ועשתה משהו שהתלמידות לא ציפו לו
ומלמדת את הבנות לחשוב בעצמן ולא רק להסתמך על הידע שקראו
היא מעלה שאלות כמו מה זה אמנות?
איך ניתן לשפוט אמנות?
מה זה אמנות טובה ומה זה אמנות לא טובה?

# data[].attributes.headline
ליליה בושוייב

# data[].attributes.subject
ליליה בושוייב

# data[].attributes.body
תצפית
1. מרצה נכנסת לכיתה/אודיטוריום. מראה יצירות לסטודנטיות שלה בשקופיות. היא נראתה מאוד חוששת ולא בטוחה בעצמה. מסתבר שתלמידות יודעות את הידע שהיא תכננה לעביר, הן התכוננו לשיעור יותר טוב ממה שהיה ציפתה(קראו את הביבליוגרפיה של הקורס וגם ספרי רשות). המרצה נכנסת ללחץ. תלמידות מאוד חצופות, הן צוחקות ועוד לפני שמרצה יספקה להגיד משהו הן קמו והלכו.
2. למרות פעם קודמת, מרצה נכנסה לכיתה בביטחון מלא, היא הבינה מה הבעיה ויודעת איך לפתור אותה. היא הביא יצירות אמנות שלא היו בסילבוס וגם מהעולם שלה. בנות מופתעות. בנוסף מרצה משנה את הטקטיקה שלה. היא כבר לא עומדת מול הכיתה היא מתיישבת ליד התלמידים, שואלת שאלות וגורמת לתלמידות שלה לחשוב לבד. דיון אמנותי מתפתח.

# data[].attributes.body
מרצה נכנסת לאולם גדוש תלמידות ומתחילה להרצות קורס הסטוריה של האמנות. הבנות מתחילות להפגין ידע, בעוד המרצה ממשיכה להעביר שקופיות. נראה שבעקבות הידע שלהן היא חשה מאויימת ואף מיותרת, ושואלת אותן אם כולן קראו את החומר שהיה כתוב בסילבוס. הן עונות בחיוב ונראות כעומדות לעזוב את הכיתה

# data[].attributes.body
בסרטון השני אפשר לראות שהמורה מנסה שיטת לימוד שונה המאפשרת שיח בין התלמידות עצמן. היא עולה למעלה ולא עומדת מולן כמו בהתחלה ובדרך זו היא מעלה שאלות יותר מהותיות שאינן נוגעות לחומר הלימוד המדויק שהן מכונות אליו, הבנות מגיבות בצורה ביקורתית ומעלות בינן לבין עצמן נקודות שונות שלא עלו בהתחלה.

# data[].attributes.body
הסטודנטיות יושבות בכיתה והמרצה נכנסת

המרצה מראה מצגת במהלך השיעור

הסטודנטיות שואלות שאלות רבות

המרצה יושבת על המדרגות ליד הסטודנטיות

הסטודנטיות מדברות בניהן על היצירה

# data[].attributes.headline
תצפית- מעיין שלום

# data[].attributes.subject
תצפית- מעיין שלום

# data[].attributes.body
חיוכה של המונה ליזה-ראינו חלק מסרט בשעות הצהריים של יום שלישי 23.11.2021. בסרט המורה נכנסת לכיתה. בכיתה יש בעיקר תלמידות בנות והכיתה די ריקה. המורה מנסה ללמד את התלמידות דברים עם שקופיות אבל היא מגלה שהתלמידות שלה יודעות את כל החומר שהיא מנסה ללמד. המרצה נכנסת ללחץ, נראה שאין לה מושג איך ומה היא יכולה להביא ערך לימודי מוסף כי התלמידות מבינות את החומר היטב. הכינו את עצמן לפני ולא הקשיבו למורה. עוצרת את השיעור ומגלה שהתלמידות התכוננו הרבה יותר טוב לשיעור ממה שהיא ציפתה. ובמקום להקשיב להמשך הפעולות שניתן לעשות למהלך השיעור הן קמו והלכו ונראה שהן מזלזלות במרצה שלהן. התלמידות מאוד אינטליגנטיות ומתנהגות קצת ביהירות והתנסות על המרצה שלהן. שיטת לימוד של המרצה- פינג פונג בינה לבין התלמידות.

שוחחנו קצת בכיתה והמשכנו לראות חלק אחר של הסרט. יש בכיתה כבר יותר תלמידות בכיתה. המרצה נראת יותר בטוחה בעצמה. היא מבינה שהחומר זה לא האישיו שאותו היא מנסה להעביר אלא שיש לה הזדמנויות ללמד עקרון. מה זה אמנות ומה לא. הדיון מתפתח. רואים התקדמות באופן הלימוד. היא הצליחה לשחרר את התלמידות שלה מחשיבה של שינון ושוברת את צורת הלמידה שהן הכירו והיא פתחה דיון. יושבת ביחד עם הסטודנטיות שלה ונותנת לתלמידות שלה לעשות דיון בינן לבין עצמן והיא המתווכת.

# data[].attributes.body
תרגיל תצפית רותם גבאי

פרופסורית הססנית
תלמידה חרוצה לוקחת את התיקים של הפרופסור ומכבה את האור לפני שהיא מסיימת את הבקשה
תלמידות אסרטיביות דורשות את השם שלה
תלמידה מתפרצת באמצע ההרצאה
עוד תלמידות מתפרצות- הן יודעות את החומר
כולן למדו את החומר לפני השיעור

חלק שני-
היא מראה להן יצירות שלא בסילבוס ושואלת אותן אם הן נחשבות טובות
מתפתח דיון על מהי אומנות ומהם המדדים שלה
המורה שואלת את התלמידות הרבה שאלות
כבר לא עומדת מולן, יושבת ביניהן במדרגות

# data[].attributes.body
גל
תצפית סרטון 1 :
נכנסת אישה שנואמת או מלמדת את הסטודנטיות
היא מלמדת באמצעות מצגת ולא שאלה את שמותיהם של כולם אלא של מי שהשתתף עשה פעולה למען השיעור או שאל לשמה ,
היא נראית לחוצה מהמעמד
מתעניינת ומרוכזת על אף זאת
לא מבינה מה קורה ומי שולט במצגת
נראה שמישהו מנסה להכשיל אותה
היא לא ציפתה שתהיה כזאת היענות
תצפית סרטון 2 :
המורה נכנסת לכיתה ומתחילה בהעברת חומר שלא נמצא בסילבוס
התלמידות נראות מופתעות ולא מעוניינות ללמוד אותו
נוצר ויכוח מתעניין
היא מפתחת דיון כיתתי על הנלמד ונותנת לשיעור להתפתח למה שהיא רוצה שהוא יהי
השקופיות רצות בקצב שהיא רוצה ומודעת לו
היא בטוחה בעצמה יושבת וצופה יחד איתן
קשובה ומוכנה לענות על כל התרחשות

# data[].attributes.body
המרצה נתנה לבנות יצירה שהן לא מכירות וזה לא מעורר בינהן ויכוח על מה זה אמנות,אמנות בכללי,הגדרות של אמנות. לאחר מכן היא אמרה שאחת הבנות הגדירה מחדש את הסילבוס. המרצה מראה ציור שלה מגיל 5 ומתעתעת בבנות והן בהלם. אחר כך היא נותנת להן הרבה יצירות או אובייקטים אחרים כדי לעורר אותן ולחדש להן.

# data[].attributes.body
שקופיות של יצירות אומנות
הבנות שואלות מה זה הן לא מכירות הן מופתעות שזה משהו חדש המורה שואלת אם זה טוב ונותנת להן לדעת שאין תשובה לא נכונה, תלמידה אומרת שזו לא אומנות וזה מגעיל אחרת אומרת אירוטי ואגרסיבי. נוצר דיון בנוגע למהי אומנות והאם יש גבול או סטנדרטים. הן לחוצות שהן לא מכירות. היא מעוררת את סקרנותן וגורמת להן לחשוב שוב על מה שהן חושבות על אומנות. תלמידה אומרת שיש רק אנשים מסוימים שיכולים להגדיר אומנות, המורה גורמת להן לחשוב על אומנות בצורה אחרת

# data[].attributes.body
מורה לאומנות, נכנסת לכיתה של נשים, אחרי שהיא התחילה ללמד בביטחון היא גילתה שהתלמידות יודעות את כל החומר עוד לפני. התלמידות עונות לה גם בלי לדע מה השאלה הבאה, לא בהכרח שאלות לאומנות אלא גם לכבות את האור או להדליק הן הבינו שזה מה שהיא רוצה. היא לא ציפתה לידע מהסטודנטיות, היא מרגישה מאוימת ומעורערת

# data[].attributes.headline
בר איזנברג-ילד מוכר דגלים בכבישמורה שואלת את התלמידים שאלות . מוסרת כדור לתלמידים וכך הם יודעים שתורם לענות. ילד מפריח בועותהכיתה נמצאת בחוף הים. אישה צופה בנשים מתיישבות במקומות באולם. נכנסת ומניחה את הדברים שלה. מישהי קמה לעזור לה. שאלו את שמה. בתגובה שאלה מה שמותיהן בחזרה. סיפרה איך קוראים לה. מספרת עך יצירת אומנות. תלמידה מתפרצת לדברי המרצה. המרצה שוארלת לשמה. התלמיעדות ממשיכות לתת פיסות מידע על כל שקופית. המרצה שואלת כמה מהנשים קראו את הטקסט. התלמידות מציעות למידה עצמית. הנשים קמות ויוצאות מהשיעור. 

# data[].attributes.subject
בר איזנברג-ילד מוכר דגלים בכבישמורה שואלת את התלמידים שאלות . מוסרת כדור לתלמידים וכך הם יודעים שתורם לענות. ילד מפריח בועותהכיתה נמצאת בחוף הים. אישה צופה בנשים מתיישבות במקומות באולם. נכנסת ומניחה את הדברים שלה. מישהי קמה לעזור לה. שאלו את שמה. בתגובה שאלה מה שמותיהן בחזרה. סיפרה איך קוראים לה. מספרת עך יצירת אומנות. תלמידה מתפרצת לדברי המרצה. המרצה שוארלת לשמה. התלמיעדות ממשיכות לתת פיסות מידע על כל שקופית. המרצה שואלת כמה מהנשים קראו את הטקסט. התלמידות מציעות למידה עצמית. הנשים קמות ויוצאות מהשיעור. 

# data[].attributes.headline
נטע לבאן  - 

# data[].attributes.subject
נטע לבאן  - 

# data[].attributes.body
ראיתי מורה הנכנסת לאודיטוריום מלא תלמידות והעבירה להן חומר שעוסק בהיסטוריה של האומנות היא הייתה מופתעת לגלות שהן מכירות את כל מה שהציגה ושהן שפכו ידע רב על העבודות. היא הביעה תחושת לחץ וחרדה

# data[].attributes.body
המורה נכנסת אומרת בוקר טוב וזנ שיעור תולדות אמנות. תלמידה שאלה מה השם של המרצה לפני שהיא הציגה בעצמה. לאחר מכן המרצה שואלת את התחמידה. התלמידות מתפרצות כל הזמן לדברים של המרצה ומפריעות לשיעור למרות שהן אומרות דברים נכונים. המרצה התפלאה מהידע של התלמידות. נראה שהמרצה הולכת לחטוף התקף חרדה ונכנסת לשוק כי הן הורסות לה את השיעור. המרצה שואלת מי קראה את החומר לפני ומסתבר שכולן. התלמידות מוציאות את עצמן לבד מהשיעור ומזלזלות במורה

# data[].attributes.body
מורה ישראלית ממוצא רוסי שמלמדת מתמטיקה ילדים שהם מהגרים כנראה מאפריקה, היא מלמדת אותם ומתרגלת איתם חשבון בצורה אינטראקטיבית והיא מקרינה עליהם הרבה אהבה ואכפתיות. דואגת להם שיהיו בים כי מעולם לא ראו את הים.