# data[].attributes.body
https://docs.google.com/document/d/1zYlW10pdcToJPrZTJNjKlWO19VA6FunjKK_qHXl9t-M/edit

# data[].attributes.body
Han har den pakistanske og den danske identitet. Hans far er vokset op som muslim, men er ateist og hans mor er vokset op som protestant, men er buddhist. Han var gift med May hvis far er fra Cairo og hendes mor er fra Tårbæk. Med May fik han en datter, Sonia og han synes hun er smuk. Det faktum, at han er så blandet med hensyn til identiteter, gør ham mere åben med hensyn til mennesker. Måske er det svært for ham at identificere sig med hvem han er. Det afspejles lidt i teksten, da det er meget hurtigt og uden punktummer. Det er nærmest som en tankestrøm og det er meget forvirrende, ligesom hans sind må være.

# data[].attributes.body
Hans lange sætninger stresser læseren og som læser mangler man pausen, måske føler Hassan at han ikke har nogle pause i sit liv. måske skal det ses som en konstant tankestrøm som han og gemmer inde i selv

En bevidsthedsstrøm - inspireret af modernismen fx ligesom james joyce.

# data[].attributes.body
Tekstens omtale om Andreas’ hjem er kritisk. Han sammenligner Andreas’ lejlighed med en lejlighed fra Beirut - ting er ødelagte - samfundet fungerer ikke.

Splittelse

# data[].attributes.body
i forhold til hans  navnebror har han ikke ofret noget for at komme til Danmark han er født her. han er ikke en “rigtig” indvandrer, ligemeget hvor meget de har til fælles er det svært for dem at enes og de navne broren har ikke den samme respekt for Hassan Preisler som han har for de andre i workshoppen

# data[].attributes.body
vi vurderer at teksten er personlig, men hvor han ligger lidt ekstra på anekdoterne for at vise sin mening med teksten

# data[].attributes.body
Han får et lettere kulturelt chok da hans fætter tager ham i hånden, hvilket er en meget almindelig ting i landet. Han kan ikke fordrage naturen i Pakistan, det føles fremmed for ham og det samme gør sproget, for han forstår det ikke, på trods af det er hans fars sprog.

# data[].attributes.body
Han er flersproget - han har boet mange steder i verden - hans identitet bygger på flerkulturalitet.

Han er født med to forskellige kulturelle baggrunde  og det gør at han føler sig hverken hel dansker eller hel pakistaner.

# data[].attributes.body
Explicit fortæller : åbenlys jeg fortæller

Indre synsvinkel : vi hører om jeg-personens tanker og følelser

Panoramisk fremstilling : det er ikke en direkte kronologisk fortælling, men en handling der kun omhandler de vigtigste begivenheder, eller de begivenheder som fortælleren husker og som har gjort et indtryk på ham.

Sætningerne er lange og der er mange ledsætninger. Det gør at man får meget information på én gang, og gør handlingen lettere kaotisk, hvilket også afspejler at fortælleren er forvirret, travl og en mand der har oplevet og set meget. Netop det at han har oplevet meget (og at dette måske gør ham forvirret om sig selv) kommer til udtryk igennem en masse modsætninger. Fx at han blev undfanget i Cambridge i England og at hans far var pakistaner (altså en meget kulturel baggrund) men at han blev født og opvokset i Charlottenlund (en pære-dansk opvækst) derefter at han som voksen har boret i Berlin, Madrid og new York (altså igen meget kulturelt orienteret) og at han nu har en datter med en dansk kvinde og bor i København (som igen er en typisk dansk familie)

# data[].attributes.body
Hans baggrund virker “flyvsk”, han blev “undfanget” i Cambridge men født i Charlottenlund og har boet i Berlin, Madrid og New York. Han har altså boet mange forskellige steder og har derfor ikke en identitet der er baseret på et geografisk område med bestemt adfærd der kommer fra et bestemt område. Dette kan være med til at skabe forvirring omkring hvordan han opfatter sig selv. Han har svært ved at tillægge sig en bestemt national identitet, fordi han netop er så meget samtidig med at han måske føler at han ikke er noget. Denne forvirring afspejles også i hans litteratur, handlingen er kaotisk og sætningerne virker lange og uoverskuelige.

# data[].attributes.body
- Intentionen: “at bygge en bro mellem “kulturinstitutioner” og unge fra “belastede boligområder””. Altså at prøve at føre disse unge fra de belastede områder ind i kulturen, hvor alle er lige med lige muligheder. De skal nærmest “befries” med leg, aktiviteter og workshops.
- Dialogen med navnebror: Hassan prøver at finde noget, han har tilfælles med de andre og skabe en connection mellem ham og Hassan2. Hassan2 har dog ikke noget tilovers for Hassan, fordi han ikke har “ofret” noget for det han tror på. Hassan har det privilegium, at han kommer fra en velhavende og ordentlig familie. Han er ikke indvandrer og bor ikke i et belastet boligområde.  “jeg har liggende i et plastikchartek i en stofklædt, blå brevordner inde i min del af Børge Mogensen-reolens underste del bag låger i Oregon Pine” = velhavende.
- Hvad lærer han af mødet: Han er ikke nogen af dem. Han er ikke en af disse indvandrere fra belastede områder.

# data[].attributes.body
Autofiktion bygger på både fakta og fiktion, hvilket betyder at tekstens handling også kan være opdigtet - man ved ikke som læser hvad der er rigtigt og hvad der er forkert· Dette er med til at opbygge en kulisse eller en scene, som for læseren sætter tingene i perspektiv og man bliver på en eller anden måde informeret om splittelsen.

# data[].attributes.body
“Han er født i Charlottenlund og opvokset i Bern, Berlin og Bagsværd og har en datter med filminstruktøren May el-Toukhy, som han er skilt fra”. (Fra wiki). Det er vel ret privat at han fortæller om sin skilsmisse og grunden til den. Dette ved vi er sandt, men at han bryder sammen og snakker med datteren kan være opdigtet.

Workshoppen kan også være opdigtet

# data[].attributes.body
- Han bliver nødt til at tage afstand til sin identitet som “brun”, på grund af alle de fordomme der er. Han har blandt andet skiftet sit navn fra Ahmad til Preisler.

# data[].attributes.body
Stort brug af konjunktionet “og”, hvilket gør at læserytmen bliver hurtig/hektisk. Der er ikke meget tegnsætning. Dette giver også et indtryk af, at han har meget på hjerte. Effekten af kompositionen tydeliggør at fortællingen springer i tid og rum, hvoraf det også gøres klart at det er særligt udvalgte oplevelser, der har været vigtige for Hassan Preisler.

# data[].attributes.body
- Den unge Hassan bliver vred over, at den “gamle” Hassan ikke har skulle igennem nogle kampe for, at blive integreret. Igen bliver der skabt en distance mellem Hassan og hans identitet som pakistaner. Det eneste han kan sige til drengen er at han elsker pakistan. Den “gamle” Hassan er født ind i den danske identitet og kultur og det gør det meget nemmere i forhold til den “unge” Hassan, hvis forældre begge er fra Pakistan.

# data[].attributes.body
-Han føler sig ikke godt tilpas (da fætteren tager hans hånd, nylontøjet). Han kan heller ikke lide stedet   og beskriver stedet hvor hans far blev født som “helvede” (afsnit 2, l. 12-13: “og hvor farmor Farkhanda fødte far en kold nat i helvede”). Han føler sig truet i nærværet af en lokal, der eskorterer dem ned fra bjerget. Den lokale skælder ham ud og ser suspekt på ham. Utilpasheden melder sig også, da hans venner Pinky og Sulfikar tager imod dem, da de kommer ned fra bjerget og de bliver aggressive overfor den lokale. Han kan ikke lide måden, hvorpå folk opfører sig overfor hinanden. Man får et indtryk af, at han føler sig mere hjemme i Danmark og tager dermed afstand til den pakistanske identitet.

# data[].attributes.body
“Københavns Kommune bygger bro mellem "kulturinstitutioner" og unge fra "belastede boligområder"
Dette viser at samfundet, København, også har en rolle i den splittelse Hassan føler. Samfundet har en tendens til at generalisere og bygge en “bro” mellem indvandrerne og de “rigtige” danskere.

# data[].attributes.body
“fætter Gudu tager mig i hånden og kæler mig på håndfladen”. “... har endnu ikke vænnet mig til at det er standard for mænd at holde hånd når man går tur”. Han er ikke vant til dette område, han føler sig heller ikke hjemme her og bliver forskrækket over normerne. Han bliver kan ikke lide den naturen, han synes den er for “overvældende”. Han lægger mærke til at han ligner “lort” i nylon, de traditionelle klæder, og ikke forstår sproget da han skal køres væk. Han har det ikke godt med de lokale f.eks. buschaufføren, som råber ad ham. Han passer slet ikke ind her, rejsen er underlig da han i princippet “vender hjem” men slet ikke føler sig hjemme.

# data[].attributes.body
1.  - Hassan Preisler er en meget international mand, han har vokset op flere steder i verden og rejst meget. Han snakker mange forskellige sprog bla. engelsk, dansk, tysk, spansk, arabisk men alligevel ikke nationalsproget i Pakistan, hvor hans far er fra. Dette er med til at give en, vis distance til hans baggrund og hans identitet som pakistaner.

-  “ (afsnit 4, l. 10-14) Lille Hassan med de skæve ben titter sjældent frem og djævlen Hassan tordner mod fjender og venner, for han ser ikke forskellen, han sabler dem ned  med sin krumsabel, og han er 100 års Hollywood-arabere på kamel og hesteryg, han er fundamentalist med mistro til hele verden, og han styrer fly ind i bygninger” Han syn på indvandrere; han tager afstand til sin pakistanske baggrund og ser stereotypisk “dansk” på sin egen indvandrerbaggrund. (Pakistaner/djævlen Hassan=terrorist, dansker/Lille Hassan=sød, uskyldig, lydig). Dansk selvopfattelse

# data[].attributes.body
deres dudu den si'r brr brr
og deres gabus den si'r
gang gang

# data[].attributes.body
Han får slag af den anden Hassan, selvom han er medlem af Unicef og Amnesty International. Workshop er et sted, hvor han skal hen og “opdrages”, da han er indvandrer.

I forhold til hans navnebror, Hassan, så er han født og opvokset i Danmark, så han har ikke så meget at byde med som de andre, og de har ikke så meget tilfælles som man skulle tro.

# data[].attributes.body
Han føler sig splittet mellem sin danske og pakistanske side. Det at han har flere tilhørsforhold gør at han ikke føler sig 100% én person. Han har han har i meget af han tidlige liv flyttet rundt omkring i Europa, hvilket har forhindret at han fik et tilhørssted hvor han føler at han passer ind.

# data[].attributes.body
Kompositionen af teksten indikerer en splittelse mellem det danske og det pakistanske. For hvert afsnit skiftes der mellem Danmark og Pakistan og på den måde opnår Hassan at opbygge modsætningsforhold. Ude - hjemme?  Fortællestilen og sætningsopbygningen er præget af meget lidt kommateringen, hvilket viser det er talesprog og at hans tanker omkring identitet og splittelse fylder meget og er en lang strøm.

# data[].attributes.body
Han er meget fremmed for omgivelserne, og ender med at bryde sammen, fordi omgivelserne er så uvante for ham, og kulturen er meget anderledes end den i Danmark.
“Da jeg har besøgt byen, hvor far blev født, vil jeg væk igen, og det kan kun gå for langsomt, for naturen er for overvældende her, hvor man ser ned i Kashmirdalen, og hvor intet slutter i horisonten” Han føler sig fremmed i en kultur, som også er en del af ham - det bliver for overvældende for ham og han bryder sammen til sidst.

# data[].attributes.body
Hassan Preisler er stærkt præget af at leve mellem to kulturer; han har en multikulturel baggrund, men er dansker. Han har også boet mange steder i sit liv, hvilket bidrager til hans forestilling om at leve mellem flere forskellige identiteter. Han har svært ved at definere hans egen identitet, fordi han netop har en baggrund påvirket af vidt forskellige kulturer. Hassan er vokset op i en familie, hvor hverken moren eller faren ved hvor de hører til.

# data[].attributes.body
Hassan Preisler kan ikke identificere sig selv med den pakistanske natur og vil efter turen på bjerget væk fra det igen.
“Og da jeg har besøgt byen, hvor far blev født, vil jeg væk igen, og det kan kun gå for langsomt, for naturen er for overvældende her, hvor man ser ned i Kashmirdalen, og hvor intet slutter i horisonten, fordi den både har K2 og Mount Everest at vise frem”
Her bliver hans skildring af Kashmirdalen til en negativ, klaustrofobisk   beskrivelse af den ellers fantastiske natur, som er kendetegnet for hans fars hjemland. Hassans splittede etnicitet påvirker ikke kun hans navn, men også hans kulturarv - det må altså være frustrerende ikke at kunne føle en forbindelse til noget som man på papiret burde have en emotionel knytning til.

# data[].attributes.body
Når Hassan snakker om sin fars fødsel siger han at det var som en kold nat i helvede. Det kan betyde at hans far har fortalt historier om hvor dårligt livet i Pakistan har været for ham og at der ikke er noget at komme efter i Pakistan.

# data[].attributes.body
Han taler ikke urdu (Pakistans nationalsprog) til trods for sin pakistanske far (og familie I guess), så han har nok heller ikke fundet sig hjemme hos pakistanerne “..fætter Guddu tager mig i hånden og kæler mig i håndfladen, og jeg gør et hop, for jeg har endnu ikke vænnet mig til, at det er standard for mænd at holde hånd, når man går tur”

# data[].attributes.body
De få punktummer i teksten indikerer, at det er Hassans tankestrøm. Det er hans eget liv, hans egne minder og hans egne følelser. Tanker har ikke punktummer. :-)

# data[].attributes.body
Han blev født i Charlottenlund, voksede op i Schweiz (Bern), Tyskland (Berlin) og Danmark (Bagsværd) og har som voksen boet i Libanon (Beirut), USA (New York) og Spanien (Madrid). Nu bor han på Østerbro med sin kone og datter.

# data[].attributes.body
I dialogen med Hassan (hans navnebror) går det op for ham at økologi og velgørenhedsorganisationer ikke er noget værd på det personlige plan for de unge indvandrere. Han er ikke ligesom dem og kommer ikke til at være ligesom dem selvom han prøver.